22.11.2022 227/5075/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.11.2022 м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хоменко Д.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, в порядку заочного розгляду, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача 25358,14 грн. фактичних витрат в порядку регресу, 908,00 грн. витрат з оплати судового збору та 7920,00 грн. витрат понесених на оплату професійної правової допомоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 04.05.2018 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 001-6534 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачеві був наданий банком кредит у сумі 27000,00 грн. зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 03.05.2021 року. 01.12.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» укладено договір добровільного страхування кредиту № 18.215040.1601-0286, згідно якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування. Страховим випадком за даним договором страхування є факт первинного виникнення збитків внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за його користування в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

З 26.10.2018 року відповідач не виконував зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в загальному розмірі 25358,14 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 23992,35 грн. та заборгованості по процентах за користування кредитом 1365,79 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від ПАТ «Державний ощадний банк України», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило банку страхове відшкодування в розмірі 25358,14 грн., у зв`язку з чим, на підставі ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до останнього перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму.

20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитними договорами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги первісного кредитора (ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») за укладеними договорами страхування в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором. З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію №1004.12.18-1 від 10.06.2021 року, про відшкодування понесених ним фактичних витрат, яка залишилась без реагування. Тому позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивач, її представник не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Будь-яких заяв до суду від нього не надходило.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив та відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

04.05.2018 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 001-6534 для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів.

За умовами договору ПАТ «Державний ощадний банк України» надав відповідачу, шляхом перерахування коштів у безготівковій формі на рахунок ФОП (код отримувача НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ТВБВ №10004/01 АТ «Ощадбанк», код банку 335106), кредит в загальному розмірі 27000,00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03.05.2021 року та зі сплатою за користування кредитними коштами 17,99% річних.

Повернення Кредиту та сплата процентів повинна була здійснюватись позичальником згідно графіка платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим Договором (п.3.3.2 кредитного договору).

Повернення кредиту позичальник зобов`язався сплачувати рівними частинами в розмірі 750,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з червня 2018 року (п.3.3.3 кредитного договору).

01.12.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України»(страхувальник) та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (страховик) укладено договір добровільного страхування кредиту № 18.215040.1601-0286, згідно якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування.

Відповідно до п.2.2 укладеного договору, страхувальник зобов`язався сплачувати страхові платежі, а страховик прийняв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору, виплатити страхувальникові страхове відшкодування на умовах договору.

Відповідно до п.4.1 цього договору, страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

Згідно виписки по кредитному рахунку ОСОБА_2 від 26.12.2018 року з 04.05.2018 року по 26.12.2018 року останній не в повному обсязі виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в загальному розмірі 25358,14 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 23992,35 грн. та заборгованості по процентах за користування кредитом 1365,79 грн. (а.с.11).

09.01.2019 року АТ «Ощадбанк» звернувся до ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.17).

За результатами розгляду заяви АТ «Державний ощадний банк України» від 09.01.2019 року № 104.11-17/3/5-Бм про настання страхового випадку, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт Дон10004.12.18-1 від 30.01.2019 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування згідно договору страхування кредитів ОСОБА_2 у розмірі 25358,14 грн. (а.с.18).

Згідно платіжного доручення № 10941 від 30.01.2019 року (а.с.18 зворотній бік) ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування в розмірі 25358,14 грн. (за кредитом отриманим ОСОБА_2 ).

20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) за сумою страхового відшкодування через невиконання умов кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2 (страховий акт Дон10004.12.18-1 (а.с.19-22).

11.06.2021 ФОП ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_2 претензію (повідомлення) №10004.12.18-1 щодо необхідності сплати суми заборгованості в розмірі 25358,78 грн. (а.с.31).

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Також у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги в частині стягнення фактичних витрат в порядку регресу у розмірі 25358,14 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Вирішуючи питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

09.02.2022 року представником позивача адвокатом Бартосевич Б.В. подано клопотання, в якому він просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати з оплати професійної правової допомоги в розмірі 7920,00 грн.(а.с.41).

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що до позову був поданий попередній розрахунок судових витрат від 08.12.2021 року (а.с.32), який містив у собі витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Згідно договору №5 про надання професійної правничої допомоги від 20 травня 2021 року(а.с.42, 43), ФОП ОСОБА_1 доручила, а ФОП ОСОБА_3 прийняв на себе зобов`язання надавати правову допомогу з усіх питань щодо провадження господарської діяльності клієнта, сторони домовилися, що розмір винагороди виконавця за надання професійної правничої допомоги клієнту становить 1200,00 грн. за одну годину надання правничої допомоги.

Згідно акту-розрахунку №61/01-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022 року, виконавець надав клієнту професійну правничу допомогу у період з 20.05.2021 року по 19.01.2022 року загальною вартістю 7920,00 грн., а саме у вигляді:

вивчення матеріалів справи, збирання доказів (2 години) 2400,00 грн.;

робота в досудовому порядку: ведення переговорів з боржником щодо оплати заборгованості в добровільному порядку за допомогою телефонного зв`язку, додатку Viber, соціальних мереж, тощо (1 година) 1200,00 грн.;

підготовка, оформлення та відправка (з усіма додатками) претензій боржнику (1,6 годин) 1920,00 грн.;

підготовка, оформлення та подання (з усіма додатками) позовної заяви до суду (2 години) 2400,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надана квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 02.02.2022 року (а.с.44) відповідно до якої підприємець ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_3 згідно акту приймання-передачі послуг професійної правової допомоги № 61/01-Б від 24.01.2022 року 7920,00 гривень.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, у зв`язку з чим необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 7920,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 79-81, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , в порядку регресу збитки у розмірі 25358,14 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., витрати з оплати професійної правової допомоги в розмірі 7920,00 грн., а всього 34186 (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят шість) грн. 14 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Бартосевич Богдан Васильович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 5370, місцезнаходження м.Київ, ул.Костянтинівська, 75 офіс 201.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце мешкання/реєстрації: АДРЕСА_3 .

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя Д.Є. Хоменко