Справа № 202/7172/22
Провадження № 2-н/202/130/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника аліментів на утримання спільної дитини.

Вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Як визначено ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи, або їх копії, що підтверджуються обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу, заявник, в обґрунтування своїх вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, посилається на те, що дитина проживає разом з нею, але в матеріалах заяви такий доказ відсутній.

Суду не надана довідка про реєстрацію місця проживання (відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003), яка підтверджує, що дитина, на утримання якої стягувач просить стягнути аліменти, проживає разом із стягувачем.

Таким чином, заявниця не надала до заяви документів на підтвердження того, що дитина, про стягнення аліментів на утримання якої просить заявниця, проживає разом із нею.

Таким чином заява про видачу судового наказу була подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.165 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини.

Роз`яснити право заявника на повторне звернення з зазначеною заявою після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Кухтін