ЄУН № 201/9022/22
Провадження 2-з/201/151/2022
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2022 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгромеханізація» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Одночасно із поданням позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним з підстав фіктивності договору дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , укладеного між відповідачами, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену частину квартири.

Ознайомившись із заявою позивача про забезпечення позову, вважаю за можливе задовольнити її частково з таких підстав.

Встановлено судом з матеріалів справи, що позивач звернувся із позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову вказував, що рішенням від 25.05.2022р. Господарського суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 22.08.2022р., з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто 377 999грн 45коп передоплати, оскільки Договір на послуги з розробки дизайну інтер`єру №04022021 від 04.02.2021, укладений між ними, у зв`язку з його невиконанням був розірваний позивачем в односторонньому порядку шляхом надсилання відповідачу повідомлення.

На виконання цього рішення Господарським судом Дніпропетровської області 31.08.2022р. видано судовий наказ з терміном пред`явлення до 23.08.2025р.

14.10.2022р. шляхом ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, відкритого на виконання цього наказу, позивачем встановлено, що між відповідачами у справі, що розглядається, 28.06.2022р. укладено договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Вважає цей правочин удаваним, позаяк відповідачі є матір`ю та сином, і після укладання цього договору він продовжує проживати у цій квартирі.

На час укладення оспорюваного договору відповідач достовірно знав про стягнуту з нього заборгованість та її суму, адже приймав участь у справі через свого представника.

На виклики приватного виконавця, який виконує судовий наказ Господарського суду Дніпропетровської області, позивач не з`явився жодного разу, а 05.09.2022р., через два дні після відкриття виконавчого провадження, відповідач вчиняв дії стосовно припинення свого статусу фізичної особипідприємця, але продовжує працювати неофіційно і надавати послуги дизайну за плату, про що свідчить його сторінки в соцмережах.

Все викладене, на думку позивача, свідчить про те, що оспорюваний правочин є фраудаторним, а відтак недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував та не навів правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту.

Приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу визнання договору дарування нерухомого майна 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , недійсним, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом накладення заборони на вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом, будь-якими особами, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, насамперед тому, що, як зазначає сам позивач, відповідач ОСОБА_2 продовжує проживати у цій квартирі, є там зареєстрованим і доказів того, що він має у власності інше житло, в суду немає.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгромеханізація» про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом, будь-якими особами, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси та анкетні дані сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгромеханізація», 52001, Дніпропетровська область, м. Підгородне, вул. Партизанська, буд. 121,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зєнікова Марина Сергіївна, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд.20А, прим. № Б-4.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, прим. 58, кімн. 414.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева