Справа №295/2198/22
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

16 травня 2022 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Наталія Адамівна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вище вказаною заявою.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов таких міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 ст. 318 ЦПК України встановлено, що в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Заявник в обґрунтування заяви зазначив, що встановлення факту йому потрібне у зв`язку з потребою в оформленні спадщини.

Однак заявник не надав докази про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Крім того, заявник не вказав причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують необхідний факт, а також не надав довідку про неможливість такого відновлення.

Разом з тим, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить належним чином сформульованого змісту вимог, тобто способу (способів) захисту прав або інтересів, передбаченого законом чи договором, або іншого способу (способів) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Суду є незрозумілою вимога позивача про встановлення факту належності матері ОСОБА_2 на праві особистої власності будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , відповідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння від 12.12.1990 року, виданим виконкомом Тетерівської сільської ради народних депутатів.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак заявнику необхідно конкретизувати вимоги, а саме: щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння від 12.12.1990 року, виданим виконкомом Тетерівської сільської ради народних депутатів, його матері ОСОБА_2 або щодо визнання права власності на спадкове майно - вказаного вище будинковолодіння (подається відповідна позовна заява).

Суд звертає увагу на те, що у випадку звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності позивачу необхідно буде сплатити судовий збір як за майнову вимогу у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» (судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, виходячи з суми відповідної оцінки майна), про що надати відповідну квитанцію.

В якості третьої особи заявником у заяві зазначено приватного нотаріуса Кулініч Н. А.

Однак суд звертає увагу, що у відповідності до положень ст. 294 ЦПК України, а саме ч. 4, справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованих осіб. До того ж, нотаріус не може бути у даному випадку заінтересованою особою, оскільки такою не є за сутністю вимоги, що ставиться у заяві. В справах такої категорії заінтересованими особами є інші спадкоємці або інша особа, яка потенційно може бути спадкоємцем (відповідний орган місцевої влади).

Крім того, при подачі позовної заяви до суду мали місце порушення вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України, а саме: подані письмові докази не в оригіналі та належним чином не засвідчені їх копії.

З огляду на наведене, враховуючи невідповідність заяви вимогам ст. ст. 175, 177, 318 ЦПК України, суд відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, вважає за потрібне залишити заяву без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Наталія Адамівна, надавши заявниці строк для усунення її недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання примірника цієї ухвали.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Дубовік