УХВАЛА

12 травня 2022 року

м. Київ

справа № 545/1100/20

провадження № 61-3896ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 березня 2022 року в справі за позовом першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , треті особи: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, Полтавська міська рада, про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень, просила: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 2556-СГ від 13 березня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва»; припинити право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0055 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, відомості про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27 березня 2017 року за № 19715384; зобов`язати ОСОБА_1 повернути зазначену земельну ділянку у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, та стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 31 березня 2022 року, позовні вимоги Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 13 березня 2017 року №2556-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність

ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва».

Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0055 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, відомості про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27 березня 2017 року за №19715384.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0055 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 29 квітня 2022 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 березня 2022 року, які оскаржує в частині зобов`язання повернути земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0055 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва та розподілу судових витрат.

Проте, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що він є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору за подання даної касаційної скарги на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предметом позову є земельна ділянка, яку ОСОБА_1 отримав реалізувавши своє право учасника бойових дій відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказує, що копії заяви про отримання земельної ділянки та посвідчення учасника бойових дій знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження№ 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник оскаржує судові рішення у справі про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки, однак матеріали касаційного провадження не містять відомостей того, що зазначений спір пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме, як учасника бойових дій.

Враховуючи викладене, заявник має сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі.

У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Судові рішення оскаржуються в частині задоволених позовних вимог майнового характеру, а саме: частині зобов`язання повернути земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0055 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 102,00 грн.

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині майнової вимоги, оскільки неможливо встановити вартість земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0055 площею 0,12 га, про витребування якої просить позивач у позові.

Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги щодо позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день його подання, експертний висновок) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості вказаної земельної ділянки, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 березня 2022 року залишити без руху.

Надати строк для усунення зазначених вище недоліків - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська