Номер провадження: 22-ц/813/4539/22
Справа № 505/259/20
Головуючий у першій інстанції Івінський О. О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове право,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове право (а.с.2-4).

24 вересня 2020 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву ОСОБА_3 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове право - задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , як за спадкоємцем другої черги за законом, спадщини після смерті брата - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном.

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: с. Борщі, Подільський район, Одеська область, як за спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) розміром 5,50 га (умовних кадастрових гектарах) без визначення цієї частки в натурі згідно сертифіката на право на земельну частину (пай) серії серії ОД №0104034 від 05.09.1996 року (а.с.40-41).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить суд рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2020 року скасувати та винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с.52-54).

05 листопада 2021 року Одеським апеляційним судом отримано відзив від ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує, що протягом 6 місяців після смерті батька апелянтка не звернулась із заявою про прийняття спадщини, а також наголошує на тому, що апелянтом не надано доказів про звернення до суду із заявою про поновлення строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З огляду на вказане, позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити через необґрунтованість та безпідставність вимог (а.с.95).

03 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

07 листопада 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке призначено на 10 листопада 2022 року об 13 год 20 хв. задоволено.

10 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом отримано додаткові письмові пояснення від апелянта в яких представник апелянта наголошує, що в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено жодних обставин та доказів фактичного прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті брата ОСОБА_4 .

В судове засідання, яке проводилось в режимі відео конференції, призначене на 10 листопада 2022 року з`явилися представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 , інші учасники справи до відеоконференції не доєднались, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи та супровідним листом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

До початку розгляду справи по суті представник апелянта відмовилась від розгляду її клопотання про витребування доказів по справі, оскільки зазначені докази нею були вже отримані самостійно.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає та підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 549 ЦК України в ред.1963 року позивач є таким, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняв спадщину померлого брата.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , повторно виданого 05 березня 2019 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть №33. Місце відкриття спадщини с. Зелений Кут, Котовський район Одеської області (а.с. 7).

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,50 га (умовних кадастрових гектарах) без визначення цієї частки в натурі згідно сертифіката на право на земельну частину (пай) серії ОД №0104034 від 05.09.1996 року (а.с. 9).

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину оскільки на день смерті проживав та був зареєстрований разом з спадкодавцем. Інших спадкоємців не має, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1582 від 20 грудня 2019 року (а.с. 12).

В свою чергу, апелянт, звертаючись із апеляційною скаргою повідомляє, що вона є донькою ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому являється спадкоємцем першої черги, в той час як позивач є спадкоємцем другої черги, адже є братом спадкодавця. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не витребувано у відділі ДМС відомості про прописку ОСОБА_4 , бо як вважає апелянт, лише вказані відомості можуть містить дійсну інформацію щодо місця проживання спадкодавця. Також, апелянт наголошує на тому, що її не було залучено до розгляду справи, як спадкоємицю першої черги, яка проживала разом з батьком на день його смерті, чим порушено судом процесуальні норми.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, частково погоджується із доводами апеляційної скарги та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що норми у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Україниправила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК України в ред.1963 року.

Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 закінчився 14 січня 2002 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Судом встановлено, що заповіту померлий ОСОБА_4 не складав, а тому спадкування відбувається за законом в порядку черговості.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є братом спадкодавця, а тому належить до другої черги спадкування за законом.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року).

Так, за змістом ст.549 ЦК України в ред. 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року).

Так, відповідно матеріалів справи, позивач не звертався з заявою до нотаріальної контори у визначений законодавством термін, а жодних доказів фактичного прийняття спадщини останнім ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції , не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що звертаючись із позовною заявою ОСОБА_3 зазначив як відповідача Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області.

Апелянт до участі у справі в суді першої інстанції залучена не була.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 № НОМЕР_3 , де в графі «батько» вказано ОСОБА_4 .

Згідно довідки Куяльницької сільської ради за №709 від 20.09.2021 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживала та вела господарство після смерті батька ОСОБА_4 разом зі своїми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою був зареєстрований, проживав та перебував на обліку управлінні пенсійного фонду україни в Подільському( Котовському ) районі Одеської області, ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та копією господарської книги.

Апеляційний суд наголошує, що при розгляді справ, пов`язаних із спадкуванням, до участі у справі залучаються всі спадкоємці.

Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За загальними правилами цивільного законодавства відповідачами у справі про визнання права власності на спадкове майно є інші спадкоємці, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної міської ради.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права не встановив коло спадкоємців померлого ОСОБА_4 , та не вирішив питання про залучення цих осіб до участі в справі.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі інших осіб у якості співвідповідача.

Оскільки позов пред`явлено не до всіх належних відповідачів та у справі не встановлено коло всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст.376 ЦПКУкраїни підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2020 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове право - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М.Сегеда