Справа № 426/5257/15
Провадження № 2-в/185/76/22
11 листопада 2022 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гаврилова В.А.,
при секретареві Вакулі В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 426/5257/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд
Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулося до суду з заявою про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі № 426/5257/15-ц.
Мотивуючи тим, що 26.01.2016 року Сватівським районним судом Луганської області було ухвалено заочне рішення , яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 599 553 (п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн.. 34 коп., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 3654,00(одна тисяча двадцять чотири) грн. та понесені судові витрати на оплату розміщення оголошення у пресі в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн.
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 14.06.2019 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника ТОВ «Гроуф Капітал Факторінг» за виконавчими листами, виданими на примусове виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області № 426/5257/15-ц від 26.01.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 30/48/180511.
15.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторінг»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».
Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд питання за його відсутності, подану заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини не явки, були належним чином повідомленими про день та час розгляду справи.
Суд дослідивши матеріали заяви та справи, приходить до наступного.
26.01.2016 року Сватівським районним судом Луганської області було ухвалено заочне рішення , яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 599 553 (п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн.. 34 коп., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 3654,00(одна тисяча двадцять чотири) грн. та понесені судові витрати на оплату розміщення оголошення у пресі в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн.
14.06.2019 року ухвалою Сватівського районного суду Луганської області замінено сторону виконавчого провадження, а саме замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника ТОВ «Гроуф Капітал Факторінг» за виконавчими листами, виданими на примусове виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області № 426/5257/15-ц від 26.01.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 30/48/180511.
На даний час цивільна справа № 426/5257/15-ц залишилась у Сватівському районному суді Луганської області, який є тимчасово окупованою територією, тобто вважається втраченою.
Заявнику необхідно замінити вибулого стягувача на правонаступника по справі.
В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне рішення Сватівського районного суду Луганської області у справі № 426/5257/15-ц.
Статтею 488 ЦПК України передбачено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Статтею 493 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо), документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів, матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.
Статтею 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.
Викладене приводить суд до висновку, що на підставі зібраних документів можливо відновити частково втрачене судове провадження у цивільній справі № 426/5257/15-ц, в частині заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області від 26.01.2016 року та ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 14.06.2019 року .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 247, 258, 260-261, 354, 355, 488-489, 493-494 ЦПК України,суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі цивільній справі № 426/5257/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, в частині:
- заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області від 26 січня 2016 року, згідно тексту якого:
«Справа № 426/5257/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

26 січня 2016 року , м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Представник позивача за довіреністю Александров О.О. звернувся до суду з даним позовом в інтересах ПАТ «БМ Банк» в якому зазначив, що 18.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» (скорочена назва АТ «БМ Банк») (надалі Банк або позивач) та ОСОБА_1 (надалі відповідач 1) було укладено кредитний договір № 30/48/180511 (надалі кредитний договір), згідно з яким, останній отримав на умовах, визначених кредитним договором, грошові кошти у розмірі 650 000 грн. зі сплатою 16,49 % річних на придбання нерухомості на вторинному ринку з терміном остаточного повернення кредиту 17.05.2023.

В якості забезпечення виконання відповідачем 1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором між відповідачем 1 та ОСОБА_2 (надалі відповідач 2) та позивачем був укладений договір поруки № 30/48/180511/1 від 18.05.2011 (надалі договір поруки), згідно з яким, відповідач 2 поручився перед позивачем за своєчасне та повне виконання відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором, а саме здійснити погашення Кредиту та сплатити Банку проценти за користування кредитом у розмірі та на умовах, зазначених у кредитному договорі, штрафи, пеню, комісійні винагороди в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

Під час оформлення кредиту відповідач 1 згідно з чинним законодавством України надав Банку всі необхідні документи, що ідентифікують його особу, мав постійний дохід, і у Банку не було сумнівів щодо його спроможності повернути кошти.

У вказаний пунктами 3.4, 3.5. 3.6 Кредитного договору термін відповідач 1 частини свого боргу не повернув. Регулярно, згідно з умовами кредитного договору, Банк повідомляв відповідача 1 про суми прострочення та терміни її сплати.

Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання процентів від суми позики. Розмір т порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з п.п. 5.1.1, 3.5. та 3.6 Кредитного договору відповідач 1 зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом. Повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно даного договору.

Ст.ст. 525, 526 ЦКУ встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якшо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А згідно зі ст.. 629 ЦКУ договір є обов`язковим для виконання.

Взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, що передбачені п.п. 5.1.2, 3.5., 3.6. кредитного договору. Відповідач 1 належним чином не виконує.

Згідно з п.п. 5.1.5., 9.3, Кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені даним Договором, а також відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем 1 умов даного Договору, а відповідач 1 зобов`язаний на першу вимогу повернути позивачу суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані позивачу у випадку, якщо відповідач 1 порушує графік погашення, встановлений даним договором.

Ч. 2 ст. 1050 ЦКУ передбачає насліди порушення договору позичальником, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору, при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами, відповідач 1 додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу.

Ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦКУ передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що його прострочив, якщо він не виконав зобов`язання в строк, встановлений договором. За ч. 1 ст. 549 та ч. 1 ст. 550 ЦКУ, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно з вимогами ст.. 1050 та ст.. 625 ЦК України відповідач 1 повинен сплатити Банку заборгованість за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідачу 1 неодноразово нагадувалось про сплату простроченої заборгованості та надсилались листи повідомлення про сплату простроченої заборгованості, але листи були залишені без виконання.

Станом на 12.08.2015 розмір заборгованості відповідача 1 перед позивачем за Кредитним договором складає 599 553,34 грн., в тому числі:

-заборгованість по кредиту 497491,35 грн.;

-заборгованість по процентам 91608,18 грн.;

-пеня за несвоєчасно погашені проценти 3024,46грн.;

-пеня за несвоєчасно погашений кредит 7429,35 грн.;

-пеня 6018,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦКУ у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Згідно зі ст.. 554 ЦКУ, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 4 Договору поруки відповідач 1 і відповідач 2 несуть солідарну відповідальність перед позивачем. За п. 5 Договору поруки відповідач 2 відповідає за зобов`язаннями відповідача 1 в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків, завданих позивачу невиконанням або неналежним виконанням відповідачем 1 умов кредитного договору.

Відповідачу 2 неодноразово нагадувалось про сплату простроченої заборгованості, але повідомлення були залишені без виконання.

Відповідачем 2 не виконано своїх обов`язків передбачених Договором поруки.

Просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість у розмірі 599 553,34 грн., а також судовий збір в сумі 3654 грн.

В судове засідання представник позивача Александров О.О. не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, а також з оплатою оголошення в пресі про виклик відповідача (а.с.33-34,36-37).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають в м. Луганську, з яким відсутній поштовий зв`язок та інші засоби зв`язку, про час та місце слухання справи повідомлені через оголошення в пресі відповідно до ст.. 74 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки, жодних заяв та заперечень проти позовних вимог від них не надходило (а.с.35).

26.01.2016 р. суд на місці ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів .

Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ «БМ Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:

18 травня 2011 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30/48/180511, згідно якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти 650 000 грн. зі сплатою 16,49 % річних на придбання нерухомості на вторинному ринку з терміном повернення кредиту 17.05.2023 р. (а.с.10-13).

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 уклали 18 травня 2011 року Договір поруки № 30/48/180511/1 (а.с.14), згідно якого ОСОБА_2 поручився перед Банком за своєчасне та повне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з п. 4 Договору поруки поручитель ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед Банком за невиконання або неналежне виконання боржником своїх грошових зобов`язань.

У передбачені кредитним договором строки відповідач ОСОБА_1 частину боргу не повернула, в той час коли згідно кредитного договору зобов`язувалась своєчасно сплачувати кредит та проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання, згідно даного договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст.. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, згідно якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктами 29, 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано роз`яснення про те, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред`явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статі 651 ЦК. Вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках.

Згідно п. 3.4.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти/комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим Кредитним договором,, згідно з умовами кредитного договору. Згідно п. 3.4.3 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені цим Кредитним договором, в тому числі достроково, у разі настання обставин, за яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, в тому числі у випадку настання несприятливих обставин/подій. Згідно п. 3.4.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов Кредитного договору. Згідно п. 2.4 Кредитного договору моментом (днем) повернення кредитних коштів вважається день зарахування на рахунок грошових коштів до досягнення на ньому кредитного залишку. Згідно п. 3.1.4 Кредитного договору кредитодавець має право: відмовитися від подальшого кредитування позичальника за цим договором частково або в повному обсязі та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокового повернення), сплати процентів за весь строк користування кредитним коштами та неустойки/штрафів (за їх наявності) у разі настання та/або існування хоча б однієї з таких обставин: - у випадку одноразового порушення позичальником будь-якого з боргових зобов`язань, в будь-якій їх частині, наявності/виникненні випадку невиконання умов. Згідно п. 4.1. Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, банк має право стягнути, а позичальник зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання вчасно не виконує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість станом на 12.08.2015 року складає 599553,34 грн. (а.с.4-9).

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч. 1, ч. 2, ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суду надано платіжне доручення № 1481274 від 14.08.2015 року про сплату судового збору в розмірі 3654,00 грн. та платіжне доручення № 71328 від 16.01.2016 року про сплату оголошення в ЗМІ про виклик відповідачів до суду (а.с.3,36).

Згідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року справи, підсудні Ленінському районному суду м. Луганська розглядаються Сватівським районним судом Луганської області.

Отже, позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 543, 553-554, 549, 599, 610-611, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 113, 212-215, 223, 224-233, 294 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 599 553 (п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн.. 34 коп., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 3654,00(одна тисяча двадцять чотири) грн. та понесені судові витрати на оплату розміщення оголошення у пресі в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Гашинська».

- ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 26 січня 2016 року, згідно тексту якого:

«Справа № 426/5257/15-ц

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про заміну стягувача по цивільній справі № 426/5257/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла заява ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про заміну стягувача по цивільній справі № 426/5257/15-ц за позовом Акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, яка мотивована тим, що 26 січня 2016 року Сватівський районний суд Луганської області ухвалив рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 30/48/180511 від 18.05.2010 року у розмірі 599 553,34 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 3654 грн. та понесені судові витрати на оплату розміщення оголошення у пресі в розмірі 420 грн.

29 жовтня 2018 року між ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та АТ «БМ Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 291018, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 30/48/180511 від 18.05.2010 року укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».

В зв`язку з чим просить суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» за виконавчими листами, виданими на примусове виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області № 426/5257/15-ц від 26.01.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 30/48/180511.

В судове засідання сторони не з`явились, відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2016 року Сватівським районним судом Луганської області ухвалено рішення по справі № 426/5257/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 30/48/180511 від 18.05.2010 року у розмірі 599 553,34 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 3654 грн. та понесені судові витрати на оплату розміщення оголошення у пресі в розмірі 420 грн.

Відповідно до ст.. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана верховною Радою України - і за її межами.

29 жовтня 2018 року між ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та АТ «БМ Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 291018, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 30/48/180511 від 18.05.2010 року укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, що закріплено у ст.. 514 ЦК України.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, коли до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.. 378 ЦПК України, ст.. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Таке твердження узгоджується з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зробленими в Ухвалі від 15 липня 2015 року по справі № 6-5971св15 та не суперечить постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13, згідно якого заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про необхідність заміни стягувача з Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 442, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про заміну стягувача по цивільній справі № 426/5257/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника ТОВ «ГРОУ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» за виконавчими листами, виданими на примусове виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області № 426/5257/15-ц від 26.01.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 30/48/180511.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сила з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області.

Суддя С.М.Скрипник».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення або складення, а учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. А. Гаврилов