Справа № 638/9759/17
Провадження № 2/638/862/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретарів Кириллової К.С., Олейник О.О.,

представника відповідача ОСОБА_6,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу зо позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради», треті особи - Харківська міська рада, завідувач Комунального заклад) «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради» ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради», треті особи - Харківська міська рада, завідувач Комунального заклад) «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради» ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в обгрунтування якого зазначив, що 18.04.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова з позовною заявою про встановлення місця проживання дітей, у додатках до якої залучено довідку-характеристику «справка - характеристика» (мовою оригіналу) від 30.03.2017 року за № 01-32179, у якій серед іншого зазначається, що ОСОБА_2 (далі мовою оригіналу) «Отец, ОСОБА_4 никогда не принимал участие в воспитании ребенка, не приводил и не забирал его из садика.»

Позивач вважає, що зазначена в Довідці інформація, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Є негативною, стосується конкретних фактів, обов`язок доказування достовірності яких покладається на відповідача, порушує його мої немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Внаслідок поширення такої недостовірної інформації позивачеві було завдано моральної шкоди.

Позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_2 , інформацію поширену директором Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу харківської міської ради» ОСОБА_1 у довідці - характеристиці від 30.03.2017 року за № 01-32179, а саме (мовою оригіналу) «Отец, ОСОБА_4 никогда не принимал участие в воспитании ребенка, не приводил и не забирал его из садика.» та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача просив справу розглянути за відсутністю сторони позивача.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити, оскільки позивачем не доведено, що поширена інформація є недостовірною.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Контракту від 01.07.2015 року, укладеного з Департаментом освіти Харківської міської ради в особі директора ОСОБА_7, прийнята на роботу до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу харківської міської ради» на посаду завідувача з 01.06.2015 до 30.06.2018 року.

30.03.2017 року завідувачем Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу харківської міської ради» ОСОБА_1 ОСОБА_3 видано Довідку-характеристику за №01-32/79, відповідно до якої (далі мовою оригіналу):

« ОСОБА_5 , 2013 года рождения, посещает коммунальное учреждение «Дошкольное учебное учреждение (ясли- сад) № 200 комбинированного типа Харьковского городского совета» с 2016 года. Ребенок всегда ухожен, опрятно одет, накормлен. ОСОБА_5 общительный, добрый мальчик. По нашим наблюдениям, мать ОСОБА_3 внимательно относится к здоровью и воспитанию ребенка.

ОСОБА_3 является добросовестной и внимательной матерью. Она много занимается с ребенком, гуляет, читает, играет в развивающие игры, вместе делают поделки к праздникам, чтобы поздравить родных.

Заслуга ОСОБА_3 состоит в том, что она приучает ребенка к самостоятельности, ухаживать за собой, помогать другим. Под руководством и участием матери ребенок активно занимается спортом (коньки, ролики, велосипед) и несмотря на возраст участвует в городских соревнованиях.

Мать активно участвует в жизни ребенка, посещает все родительские собрания и мероприятия, она является членом родительского комитета дошкольного учреждения (ясли- сад) № 200.

ОСОБА_3 внимательно относится к здоровью ребенка. При малейших признаках болезни обращается к врачам - специалистам. В настоящее время, благодаря маме, обстановка в семье спокойная, доброжелательная,

Отец, ОСОБА_4 никогда не принимал участие в воспитании ребенка, не приводил и не забирал его из садика.»

Позивач вважає, що останній абзац Довідки-характеристики містить недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Згідно 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний (ч. 5 ст. 277 ЦК України).

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Позивач в позовній заяві посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якої згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Тобто зазначеною нормою було сформульовано презумпцію добропорядності, яка звільняла позивача від тягаря доведення, натомість покладаючи його на особу, яка поширила негативну інформацію (відповідача), який був зобов`язаний довести, що поширена ним інформація достовірна.

Проте, положення частини 3 статті 277 ЦК України були виключені з зазначеного кодексу на підставі Закону України № 1170-VII від 27 березня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», який набрав чинності 19 квітня 2014 року.

З наведеного вбачається, що з 19 квітня 2014 року доказування у справах про захист честі, гідності та ділової репутації здійснюється на загальних засадах визначених ЦПК України.

На вказане звертав увагу Верховний Суд постанові від 23 травня 2018 року у справі № 188/1367/15, а також в постанові у справі №761/7795/17 від 04 липня 2018 року.

Пунктами 4 та 5 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність.

Принцип змагальності сторін сформульовано в статті 12 ЦПК України, частинами 2-4 якої визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин 1-2 статті 13 ЦПК України, якою сформульовано принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту наведених норм, з урахуванням виключення з 19 квітня 2014 року частини 3 статті 277 ЦК України з зазначеного кодексу, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою про захист честі, гідності та ділової репутації, має довести факт поширення інформації щодо нього, а також факт недостовірності поширеної інформації.

Слід зазначити, що зі змісту позовної заяви можна дійти висновку, що позивач вважає недостовірною інформацію про те, що він ніколи не брав участі у вихованні дитини, не приводив і не забирав його з дитячого садочка.

При цьому, до позовної заяви не надано жодного доказу, який би підтверджував факт недостовірності інформації, яка міститься в характеристиці.

При цьому суд наголошує, що Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином позивачем не доведено, що зазначена у довідці-характеристиці інформація є недостовірною. При цьому відповідачем на підтвердження достовірності інформації додано копію заяви ОСОБА_3 , на підставі якої видано характеристику, в якій остання просила видати характеристику на позивача саме на участь батька у громадському житті дошкільного закладу, участі в батьківських зборах та заходах, що проходять в дошкільному закладі.

За таких обставин вбачається, що позивачем жодним належним та достовірним доказом не доведено факт недостовірності інформації, зазначеної довідці-характеристиці від 30.03.2017, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про захист її честі, гідності та ділової репутації слід відмовити.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє, оскільки вони є похідними від позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ч. 6 ст. 259,265,268,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради», треті особи - Харківська міська рада, завідувач Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради» ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суд)' набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суд)' апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2022 року.

Головуючий: суддя О.В. Шишкін