Справа № 169/58/22
Провадження № 2/169/193/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2022 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Тітівалова Р.К.,
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Позов мотивований тим, що вона з 19 травня 1984 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 червня 1997 року. Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 1992 року вони придбали двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вказуючи, що квартира належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. 14 квітня 2022 року представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без її участі та за відсутності позивача (а. с. 38).
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча в контексті положень частини одинадцятої статті 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 42), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та клопотань не подавав.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 12 травня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 60 СК України, частина третя статті 368 ЦК України).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-71 СК України та статтею 372 ЦК України.
За змістом положень статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Аналогічні положення щодо способу, порядку поділу майна подружжя та розміру їхніх часток передбачені і статтями 69-71 СК України.
За змістом наведених норм матеріального права при вирішенні питання про визнання майна подружжя їхньою спільною сумісною власністю з`ясуванню підлягають підстави й час набуття такого майна та у разі доведеності такого статусу майна його поділ може здійснюватися як шляхом визначення часток кожного з подружжя у спільному майні, внаслідок чого спільна сумісна власність трансформується у спільну часткову, так і шляхом виділу в натурі кожному з подружжя його частки зі спільного майна.
Судом встановлено, що з 19 травня 1984 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24 червня 1997 року розірвано (а.с. 8, 15).
19 травня 1992 року між Турійським міжгосподарським комбікормовим заводом та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого останній купив займану ним квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 9).
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до статті 112 ЦК УРСР (чинного на час набуття прав на спірну квартиру) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.
Статтею 16 Закону України «Про власність» передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.
Статтями 22, 28, 29 КпШС України (чинного на час набуття прав на спірну квартиру) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Положення статті 22 КпШС України та статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18).
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, на підставі вищевказаних норм матеріального права та враховуючи, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а правовий режим майна як спільної сумісної власності подружжя не залежить від того, на ім`я кого з подружжя воно було придбане і зареєстроване, то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2051.78 гривень.
На підставі викладеного, статей 22, 28, 29 КпШС України, статей 60, 69-72 СК України, статей 328, 331, 368, 372 ЦК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 280, 282, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2051 (дві тисячі п`ятдесят одна) гривня 78 (сімдесят вісім) копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Повне заочне рішення складено 12 травня 2022 року.
Головуючий