Справа № 594/660/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває ще у зареєстрованому шлюбі, оскільки нею подано позов про розірвання шлюбу до Чортківського районного суду, яким 08.07.2022 ухвалено рішення про задоволення її позовних вимог, проте таке, на момент звернення до суду з даним позовом, не набрало законної сили. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Поряд з тим зазначила, що з відповідачем проживають окремо, останній коштів на утримання сина не надає, хоча є працездатним, у нього відсутні проблеми із здоров`ям, які б перешкоджали йому працювати, інших неповнолітніх дітей чи утриманців у відповідача немає, також відсутні інші істотні обставини, які б перешкоджали йому утримувати сина.

А тому, враховуючи, що малолітній син потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину, крім того, враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що вона не працює, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

27.10.2022 відповідачем подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради він здійснював догляд, а отже не мав змоги працювати, інших доходів не отримував, крім соціальної допомоги, яка становила з червня 2021 року по листопад 2021 року - 6000 тисяч гривень, грудень 2021 року - січень 2022 року - 6500 гривень, лютий 2022 року - 1625 гривень. Однак в лютому 2022 року продовжуючи здійснювати догляд до вересня 2022 року, соціальної допомоги не отримував, тобто доходів взагалі ніяких не мав. З 15 вересня 2022 року по теперішній час працює водієм у ФОП ОСОБА_4 та отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн (без урахування податків та зборів) в місяць. У вересні отримав заробітну плату у розмірі 3250 гривень (без урахування податків та зборів). Враховуючи оподаткування заробітної плати, він отримує дохід в розмірі 5 232, 50 грн в місяць. З урахуванням даного доходу, при виплаті аліментів у розмірі 3000 гривень, у нього залишиться у місяць 2 232, 50 гривень, що є нижчим прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб та явно не достатнім для його забезпечення. Інших доходів у нього немає. А тому просив позовні вимоги задовольни частково, та стягувати з нього аліменти на утримання сина в мінімальному розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років в твердій грошовій сумі 2201 гривень щомісячно, і до досягнення сином повноліття.

Позивачем відповіді на відзив не подано.

За таких обставин, дослідивши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд При визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумудля працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10 листопада 2020 року Скала Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області.

Згідно довідки Скала - Подільської селищної ради №371 від 14 липня 2022 року, позивачка разом із сином, зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . Позивач проживає разом з батьками та братом. На даний час не працює, перебуває у декретній відпустці.

Сам же відповідач, згідно довідки №558 від 26.10.2022 виданої Управлінням соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради, та виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, отримував компенсацію, як особа, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, яка становила з червня 2021 року по листопад 2021 року - 6000 тисяч гривень, грудень 2021 року - січень 2022 року - 6500 гривень, лютий 2022 року - 1625 гривень, надалі продовжуючи здійснювати догляд до вересня 2022 року, таку не отримував.

Зідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_2 працює водієм у ФОП ОСОБА_4 з 15 вересня 2022 року по теперішній час та отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн (без урахування податків та зборів) в місяць. У вересні отримав заробітну плату у розмірі 3250 грн (без урахування податків та зборів).

Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров`я, має інших утриманців, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком малолітньої дитини, то зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню.

При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в розмірі наближеному до прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а в даному випадку у сумі 3000 грн. щомісячно на дитину, що відповідає вимогам ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, суд також враховує обставини встановлені в ході судового розгляду, зокрема, щодо особи відповідача, віку дитини, дані щодо особи позивачки, зокрема, те, що дитина проживає разом з матір`ю, яка у зв`язку з цим несе додаткові витрати щодо забезпечення належних умов для проживання дитини, та те, що визначений законодавцем розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який бажає сплачувати відповідач на утримання сина, не є необхідним та достатнім для його гармонійного розвитку, про необхідність забезпечення якого наголошується як у ст. 82 Сімейного Кодексу України, так і в ст. 27 Конвенції ООН про права дитини.

Утримання батьками дітей до виповнення повноліття є обов`язком, а не правом батьків. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1985 р., яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ(78912) від 27.02.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлення чинним законодавством мінімального розміру аліментів не є тотожним з обов`язком того з батьків, хто проживає окремо від дитини, сплачувати аліменти виключно у мінімальному розмірі.

Наведені відповідачем обставини суд оцінює критично, оскільки такі жодним чином не спростовують той факт, що такий будучи фізично здоровим, працездатним, не може забезпечити необхідний матеріальний рівень для розвитку та виховання малолітньої дитини. З огляду на що, обставини, на які відповідач посилається у підтвердження недостатнього матеріального забезпечення для сплати аліментів у сумі 3000 грн. на дитину, суд не знаходить такими, які беззаперечно свідчать про те, що відповідач позбавлений можливості отримувати гідний заробіток, достатній для утримання дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави.

Виходячи з наведенного вище, на підставі Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 р.», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 20 липня 2022 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 (сорок) коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча: