Справа № 341/33/19
Провадження № 22-ц/4808/1118/22
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни на заочне рішення Галицького районного суду від 27 березня 2019 року в складі судді Максимчина Ю. Д., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 26 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у розмірі 4 000 грн. зі строком повернення коштів до 26 липня 2018 року та сплатою процентів за користування позикою за 31 день у розмірі 1 416 грн. У договорі позики зазначено, що проценти за користування кошами становлять 2% за кожен день користування позикою. На підставі цього договору платіжним дорученням № 3374 від 26 червня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на картковий рахунок відповідача перерахувало суму позики у розмірі 4 000 грн. Проте, позичальник належним чином свої зобов`язання не виконав, кошти позикодавцеві не повернув, тому станом на 01 жовтня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 18 816 грн., з яких 4 000 грн. заборгованість за кредитом, 6 776 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 8 040 грн. заборгованість за пенею. 01 листопада 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ»» уклали договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до умов якого позикодавець відступив позивачу право вимоги за вказаним договором позики. Відповідач був письмово поінформований про відступлення права вимоги за договором.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 18 816 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Галицького районного суду від 27 березня 2019 року позов ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» заборгованість за договором № -014007 від 26 червня 2018 року у сумі 18 816 грн., 1 500 грн. витрат на правову допомогу та 1 762 грн. судового збору.

Ухвалою Галицького районного суду від 28 липня 2022 року заяву представника відповідача адвоката Павлюк І. А. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Павлюк І. А. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та заборгованості за пенею, ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 6 776 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 8 040 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір № -014007 від 26 червня 2018 року та графік розрахунків не містить підписів ОСОБА_1 , а саме одноразового ідентифікатора. А тому не можна вважати, що відповідач був ознайомлений саме із умовами договору, копія якого долучено до позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 26 червня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір № -014007 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 13-20).

Відповідно до п. 2.1 Договору позикодавець на умовах цього Договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк, визначений цим Договором.

Згідно розділу 3 договору розмір позики складає 4 000 грн. Сума процентів за користування позикою становить 1 416 грн за 31 днів. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, або 730% річних; тип процентної ставки фіксована: 2% (80 грн.) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи фактичним поверненням позики включно, протягом строку користування позикою.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що строк, на який надається позика за цим Договором становить 31 день. Датою надання позики є 26 червня 2018 року, дата повернення позики не пізніше 23:00 години 26 липня 2018року включно (пункти 5.3, 5.4 договору).

Вказаний договір укладено в електронному вигляді.

Позикодавець повністю виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу позику в розмірі 4000 грн., які були перераховані на картковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 3374 від 26 червня 2018 року (а.с. 25).

Факт отримання коштів ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечує.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 01 жовтня 2018 року у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 18 816 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за кредитом, 6 776 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 040 грн. заборгованість за пенею.

01 жовтня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія є гроші» відступило, а ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло права вимоги, в тому числі, і за договором № -014007 від 26 червня 2018 року, який був укладений з ОСОБА_1 (а.с. 10-11, 12).

ТОВ «ФК Є гроші» 31 жовтня 2018 року на адресу відповідача направило повідомлення про відступлення прав вимоги за договором ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (а.с. 50).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідач належним чином не виконував умови укладеного договору, у зв`язку з чим стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання позики у загальному розмірі 18 816 грн.

Однак, повністю погодитись із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

У випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України).

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем надана копія договору № -014007 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 , який в розділі 12 «Місцезнаходження та реквізити сторін» містить інформації про позикодавця прізвище, ім`я та по-батькові, його паспортні дані, індивідуальний ідентифікаційний номер, місце проживання, СМС код, а також зазначено електронний підпис ( ОСОБА_1 ).

А тому доводи апеляційної скарги щодо не підписання ОСОБА_1 договору не заслуговують на увагу.

Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та беручи до уваги факт невиконання останнім обов`язків по поверненню суми позики, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 отриманої позики в розмірі 4 000 грн. та 6 776 грн. процентів за користування кредитом.

У розділі 7 договору встановлено відповідальність сторін за порушення умов договору. Так пункт 7.1. у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір, встановлений законом України.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Беручи до уваги, що розмір нарахованої неустойки (пені) є значним в співвідношенні до розміру отриманої позики, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для застосування частини 3 статті 551 ЦК України і зменшення розміру неустойки до 4 000 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» підлягає стягненню заборгованість за договором №-014007 від 26 червня 2018 року у розмірі 14 776 грн., з яких 4 000 грн. заборгованість за кредитом, 6 776 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 4 000 грн. заборгованість за пенею. У зв`язку із цим рішення суду першої інстанції необхідно змінити у відповідній частині.

В силу частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За положеннями частин першої та другої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (78,53 % від заявлених вимог) та апеляційних вимог (27,34%), на користь позивача з ОСОБА_1 підлягають стягненню 1 383,70 грн сплаченого судового збору за подання позову та 1 177,95 грн витрат за юридичні послуги. З ТОВ «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» на користь відповідача необхідно стягнути 722,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Разом з тим, приймаючи до уваги покладення на ОСОБА_1 більшої суми судових витрат згідно з частиною 10 статті 141 ЦПК України розмір стягненого з нього на користь товариства судового збору підлягає зменшенню до 665,10 грн (1 387,70 грн 722,60 грн). Відповідно сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни задовольнити частково.

Заочне рішення Галицького районного суду від 27 березня 2019 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ»пені за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -014007 від 26 червня 2018 року, з 8 040 (восьми тисяч сорока) грн. до 4 000 (чотирьох тисяч) грн., змінивши загальний розмір стягнутої суми заборгованості з 18 816 (вісімнадцяти тисяч восьмиста шістнадцяти) грн. до 14 776 (чотирнадцяти тисяч семиста сімдесяти шістьох) грн.

Заочне рішення Галицького районного суду від 27 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» витрат на правову допомогу та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» 1 177,95 грн. витрат правову допомогу та 665,10 грн. судового збору.

В решті заочне рішення Галицького районного суду від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська