Справа № 128/1004/21
Провадження № 22-ц/801/1844/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 рокуСправа № 128/1004/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., особи, яка подала апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухара О. І., представника позивача Споживчого товариства «Райдуга» адвоката Голубенка О. В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкри-тому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного су-ду цивільну справу за позовом

Споживчого товариства «Райдуга» до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухара Олексія Івановича на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 серпня 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Васильєвої Т. Ю., повний текст якого складений 25 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2021 року Споживче товариство ( далі - СП ) «Райдуга» звер-нулося у Вінницький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зазна-чивши наступні обставини. 03 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 1/2 частки магазину по АДРЕСА_1 . 02 квітня 2021 року між цими ж особами укладений ще один нотаріаль-но посвідчений договір купівлі-продажу іншої 1/2 частки цього ж магазину. За-значені правочини укладені з порушенням вимог закону та прав позивача.

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області з квітня 2019 року перебуває цивільна справа № 128/974/19 за позовом СТ «Райдуга» до ОСОБА_2 про визнання недійсним у зв`язку з його фіктивністю договору купівлі-продажу магазину від 12 квітня 2016 року, укладеного між колишнім керівником СТ «Райдуга» ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . У цій справі за за-явою СТ «Райдуга» ухвалою суду від 24 квітня 2019 року накладений арешт, заборонено вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням будівлі магазину по АДРЕСА_1 . Копія цієї судової ухвали направлена для виконан-ня Відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної адмі-ністрації Вінницької області та для відома усім учасникам справи. Через зазна-чене оспорювані договори купівлі-продажу магазину від 03 листопада 2020 ро-ку, 02 квітня 2021 року підлягають визнанню недійсними на підставі норм ста-тей 203, 215 - 216 ЦК України, оскільки вони укладені у період дії встановленої судом заборони на відчуження цього нерухомого майна, про яку ОСОБА_5 було достеменно відомо.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 серпня 2022 року позов задоволений. Визнаний недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі магазину, яка у цілому складається з будівлі магазину літ. «А» загальною площею 302,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Він-ницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецькою О.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 1007; визнаний недійсним договір купівлі-продаж 1/2 частки будівлі магазину, яка в цілому складається з будівлі мага-зину літ. «А» загальною площею 302,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 02 квітня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарець-кою О. Ю., зареєстрований у реєстрі за № 293. Стягнуто з ОСОБА_2 на ко-ристь СТ «Райдуга» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гри-вень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СТ «Райдуга» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим 25 серпня 2022 року рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кухар О. І. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову СП «Райдуга» у задоволенні позову. Скаржник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. СП «Райдуга» заявлений негаторний позов про визнання недійсними договорів ку-півлі-продажу нерухомого майна, стороною яких воно не було, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верхового Суду, висловленій у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц. Відповідач ОСОБА_1 є добро-совісним набувачем майна, йому не було відомо про арешт придбаваної ним будівлі, оскільки у день нотаріального посвідчення договорів 03 листопада 2020 року та 02 квітня 2021 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єди-ному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформації про заборону не було. Покупець ОСОБА_1 на відміну від продавця ОСОБА_2 діяв добросовісно. Сторони оспорюваних правочинів далекі родичі, відносини між ними були господарсько-правовими. ОСОБА_1 орендував частину мага-зину у ОСОБА_2 для власної підприємницької діяльності. ОСОБА_2 визнає позов СТ «Райдуга», а свідок ОСОБА_6 є головою Вінницької райспо-живспілки, тісно пов`язаної з позивачем, тому вона заінтересована особа у ви-рішенні справи на користь позивача, через що показання цих свідків повинні бути оцінені судом критично. Оскільки один рік і п`ять місяців позивач не ціка-вився, чи внесені відомості про арешт спірного майна у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, це призвело до вчинення правочинів щодо цього майна, добросовісним набувачем якого є ОСОБА_1

СТ «Райдуга» в особі представника адвоката Голубенка О. В. скористалося встановленим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухва-лою апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, і 13 жовтня 2022 року подало відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кухара О. І., де стверджується про законність, обгрунтованість оскаржуваного судового рішен-ня, ухвалення його відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердже-них тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Обом відповіда-чам було достеменно відомо про наявність у провадженні суду справи № 128/974/19 за позовом СТ «Райдуга» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу магазину від 12 квітня 2016 року, забезпечення позо-ву у цій справі шляхом накладення арешту на спірну з 2016 року по сьогодні будівлю магазину, заборону здійснювати дії, пов`язані з відчуженням магазину по АДРЕСА_1 . Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про судовий спір щодо майна, яке він придбавав, оскільки він разом з ОСОБА_2 здійснював діяльність у цьому магазині, вони тривалий час були партнерами по бізнесу, є родичами між собою. ОСОБА_1 не може вважатися добросовісною стороною оспорюваних правочинів, оскільки не перевіряв обставин наявного судового спору, його вирішення, лише перевіряв наявність чи відсутність обтяжень у державному реєстрі не за всіма належними реквізитами цього майна. Однак, арешт на майно накладений ухва-лою суду від 24 квітня 2019 року. Листом Вінницької районної державної адмі-ністрації від 08 травня 2019 року Вінницькому районному суду повідомлено про вчинення відповідних дій державним реєстратором, що також підтвер-джується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за індексним номером 165921969 від 08 травня 2019 ро-ку, через що не могло бути укладено жодного правочину щодо цього майна. Дії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не можна вважати добросовісними, вони супе-речать статті 13 ЦК України. Щодо обраного позивачем способу захисту, то він передбачений частиною третьою статті 215 ЦК України. Позивач на сьогодні не є власником спірного нерухомого майна, тому не може звертатися з вимогою про його витребування. Законність вибуття спірного майна з власності СТ «Рай-дуга» є предметом іншої судової справи та виходить за межі підстав цього позо-ву, обумовленого виключно діями сторін правочинів у межах «використання права на зло». Представник позивача просить залишити оскаржуване судове рі-шення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судові засідання апеляційного суду 02 та 16 листопада 2022 року від-повідач ОСОБА_1 не з`явився з невідомих причин, участь у розгляді справи бере його повноважний представник адвокат Кухар О. І. Сторони у справі не заперечують щодо апеляційного її розгляду у відсутності ОСОБА_1 . Відповід-но до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила здійснити розгляд справи у порядку апеляційного провадження у відсутності відповідача ОСОБА_1 з урахуванням представництва його інтересів адвокатом, скаржником ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі на її підтримання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухара О. І., представника СТ «Райдуга» адвоката Голубенка О. В. та відповідача ОСОБА_2 , які заперечують доводи апеляційної скарги, вважають оскаржуване рі-шення суду першої інстанції правильним та законним, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності наявні в ній докази, ретельно перевірив-ши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах дово-дів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеля-ційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимо-гам.

У справі встановлені наступні фактичні обставини, які не оспорюються її учасниками. Згідно з ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року у справі № 128/974/19 ужито заходи забезпечення позо-ву шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю магазин у АДРЕСА_1 ., загаль-ною площею 302,6 кв.м.; заборонено проводити дії, пов`язані з відчуженням бу-дівлі магазину у АДРЕСА_1 , б/н пл. 302,6 кв.м., який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 . Ця судова ухвала допущена до негайного виконання, її копія для вико-нання направлена до Відділу з питань державної реєстрації Вінницької район-ної державної адміністрації у Вінницькій області ( м. Вінниця, вул. Хмельниць-ке шосе, 17 ), для відома - усім учасникам справи. Справа, у якій накладений арешт на спірний нерухомий об`єкт, на даний час ще перебуває у провадженні суду першої інстанції. Відповідно до копії листа Вінницької районної держав-ної адміністрації Вінницької області від 08 травня 2019 року № 01-51/1027, ко-пії сформованого 08 травня 2019 року державним реєстратором Рудик В. П. ви-тягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, 03 травня 2019 року на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року у справі № 128/974/19 зареєс-троване накладення арешту на нежитлову будівлю магазину у АДРЕСА_1 , буд. б/н, загаль-ною площею 302,6 кв.м.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29 вересня 2020 року № , одержаної за заявою ОСОБА_1 у Центрі адміністра-тивних послуг «Прозорий офіс» Вінницької міської ради, відомості у Реєстрі про наявність будь-яких заборон на відчуження будівлі магазину у АДРЕСА_1 , відсутні. Цей пошук проведений відповідачем не за ад-ресою місцезнаходження нерухомого майна, а за реєстраційним номером об`єк-та, вказаним в оспорюваному у справі № 128/974/19, наразі, з підстав фіктив-ності договорі купівлі-продажу від 12 квітня 2016 року, укладеному між Спо-живчим товариством «Райдуга» в особі колишнього керівника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

За договором купівлі-продажу від 03 листопада 2020 року, ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 1/2 частку будівлі магазину, яка у цілому складається з будівлі магазину літ. «А», загальною площею 302,6 кв.м. у АДРЕСА_1 , за 450000,00 гривень. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріаль-ного округу Вінницької області Білозарецькою О. Ю. та зареєстрований у реєс-трі за № 1007. За договором купівлі-продажу від 02 квітня 2021 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 1/2 частку будівлі магазину, яка в цілому складається з будівлі магазину літ. «А», загальною площею 302,6 кв.м. у АДРЕСА_1 , за 90000,00 гривень. Вка-заний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нота-ріального округу Вінницької області Білозарецькою О. Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 293. Відповідно до звіту № LV-201007-02 про незалежну оцінку будівлі магазину загальною площею 302,6 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , ринкова вар-тість цього майна на дату оцінки 07 жовтня 2020 року складає 897540,00 гри-вень.

Задовольняючи позов СТ «Райдуга», визнаючи недійсними оспорювані правочини, суд першої інстанції, керуючись нормами статті 263 ЦПК України, статей 13,15, 16, 202, 203, 215 ЦК України, підкреслив, що приватно-правові інструменти, вчинення правочинів не повинні використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту у публічних відносинах або уникнення арешту та/або можливої конфіскації. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросо-вісними та зводяться до зловживання правом. Позивач вправі звернутися до суду на підставі загальних засад цивільного законодавства із позовом про визнання договору недійсним з метою недопустимості зловживання правом, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. При цьому суд послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц.

Суд першої інстанції зазначив, що у цій справі, укладаючи 03 листопада 2020 року та 02 квітня 2021 року оспорювані договори купівлі-продажу, влас-ник майна, продавець ОСОБА_2 , будучи відповідачем у справі № 128/974/19 за позовом СТ «Райдуга» до нього про визнання недійсним дого-вору купівлі-продажу магазину від 12 квітня 2016 року, що перебуває у прова-дженні Вінницького районного суду Вінницької області, безперечно був обізна-ний, чого він не заперечує, що ухвалою суду від 24 квітня 2019 року ужиті захо-ди забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю магазину, забо-ронено її відчужувати та з метою уникнути негативних для себе наслідків уклав оспорювані правочини з ОСОБА_1 . У судовому засіданні суду першої інс-танції, апеляційного суду викладене ОСОБА_2 не заперечувалося, він не-одноразово зазначив, що покупець ОСОБА_1 був достеменно обізнаний щодо спірності придбаваного ним нерухомого май-на, наявність щодо магазину арешту, накладеного судом.

У судових засіданнях не спростована та обставина, що відповідачі дійсно мали тривалі добрі стосунки, що грунтувалися на здійсненні підприємницької діяльності у будівлі магазину, яка, наразі, є предметом оспорюваних договорів купівлі-продажу. Відносини між відповідачами стали негативними лише уже після купівлі ОСОБА_1 приміщення магазину, який не побажав і надалі здійснення торговельної діяльності у цьому магазині родиною ОСОБА_2 . Такі обставини підтверджуються укладенням договорів між родичами, які були обізнані з існуванням судового спору щодо відчужуваного майна та претензі-ями на нього СТ «Райдуга».

Обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених майнових прав та ін-тересів передбачений частиною третьою статті 215 ЦК України, він є ефектив-ним способом відновлення становища, яке існувало до укладення оспорюваних договорів. Оскільки СТ «Райдуга» не є власником спірного майна, то воно по-збавлене законних підстав заявити у цій справі віндикаційний позов.

З такими висновками суду першої інстанції, викладеними у рішенні від 25 серпня 2022 року, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, ос-кільки вони є правильними, обєктивними, зробленими з урахуванням усіх фак-тичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог процесуаль-ного законодавства.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки СТ «Райдуга» заявлений негаторний позов у той час, коли воно не є стороною оспорюваних правочинів, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верхового Суду, висловленій у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц. Відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, йому не було відомо про арешт придбаваної ним будівлі, оскільки у день нотаріального посвідчення договорів 03 листопада 2020 року та 02 квітня 2021 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчу-ження об`єктів нерухомого майна інформації про заборони не було.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони не спросто-вують правильних висновків суду першої інстанції щодо обгрунтованості заяв-лених СТ «Райдуна» позовних вимог, через що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У суду немає підстав сумніватися у поінформованості відповідача ОСОБА_1 стосовно спірності майна, яке він придбав на підставі договорів купівлі-продажу від 03 листопада 2020 року та від 02 квітня 2021 року. На час укла-дення цих правочинів між покупцем і продавцем мали місце дружні, родинні відносини, вони здійснювали у спірному приміщенні партнерську торговельну діяльність. ОСОБА_2 неодноразово пояснював суду про обізнаність ОСОБА_1 із ситуацією, що мала місце з приміщенням магазину, про судовий спір щодо цього нерухомого майна. ОСОБА_2 протягом усього часу вирішення цієї справи не змінював своєї сталої позиції, вона не спростована, не заперечена стороною відповідача ОСОБА_1 , тому немає законних, достатніх, обгрунто-ваних підстав визнати ОСОБА_1 добросовісним набувачем нежитлової будівлі магазину у АДРЕСА_1 , загальною площею 302,6 кв.м., щодо якої ухвалою Він-ницького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року у справі № 128/974/19 накладений арешт, заборонено проводити дії з відчуження цього майна, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 .

З приводу тієї обставини, що позивач протягом майже півтора року не цік-авився наявністю чи відсутністю відомостей про арешт спірного майна у Єди-ному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то такий мотив скарги не може бути прийнятий до уваги з огляду на ту обставину, що позивачу достеменно було відомо про виконання державним реєстратором Рудик В. П. судової ухвали з питання забезпечення позову, що за номером запису про обтя-ження 31465464 від 03 травня 2019 року вид обтяження у вигляді арешту неру-хомого майна як актуальна інформація внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Пози-вач не міг передбачити будь-які недобросовісні дії відповідачів, учинені з ме-тою досягти результатів на свою користь методами, що не відповідають ви-могам чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійс-ності правочину є недодержання стороною в момент його вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не передбачена законом, але одна із сторін або інша заінтере-сована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, та-кий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ). Саме як заінтересована особа, вимоги якої з приводу нерухомого майна пере-бувають у провадженні суду з 2019 року, СТ «Райдуга» звернулося у суд з ви-могою про визнання учинених відповідачами правочинів недійсними.

Таким чином, слід погодитися з вірними висновками суду першої інстанції щодо необхідності у судовому порядку захистити порушені права позивача за заявленими у суд обгрунтованими вимогами. Доводів, що спростовували б пра-вильні висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить, мотиви скарги не дають підстав визнати рішення суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до неправиль-ного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права. Оскаржуване судове рішення є законним та об-ґрунтованим, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апе-ляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухара Олексія Івановича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом Споживчого товариства «Райдуга» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський