10.11.2022 Справа № 363/350/22
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2022 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., при секретарі судових засідань Андрєєвій О.А., за участі представника позивача адвоката Заріцького С.М., представника відповідача адвоката Кар`єва А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених по оплаті житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Заріцького С.М. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 18 серпня 2012 року по 28 грудня 2021 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 22 грудня 2017 року між ним та ОСОБА_6 став власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Сорокою В.О. Того ж дня, 22 грудня 2017 року було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на придбану квартину, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, примірник якої додається до позовної заяви. З часу придбання квартири до теперішнього часу в ній проживає позивач разом із своєю дружиною - ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, копії яких додаються до позовної заяви. З метою забезпечення квартири електропостачанням, газопостачанням, теплопостачанням, водопостачання та водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, а також телекомунікаційними послугами з надання телебачення та мережі інтернету ОСОБА_1 , як власник квартири уклав договори на обслуговування з постачальниками таких послуг. З початку дії договорів про надання житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 самостійно, вчасно та в повній мірі виконує зобов`язання з оплати наданих послуг, що підтверджується квитанціями про оплату. За період з початку 2019 року по кінець 2021 року ОСОБА_1 загалом за надані житлово-комунальні послуги сплатив - 53862,42 грн. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за позовом останньої було розірвано. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 користуючись житлово - комунальними послугами не брала участі в їх оплаті, вона повинна відшкодувати ОСОБА_1 1/2 частину сплачених ним коштів.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

26 травня 2022 року до суду від представника відповідача адвоката Кар`єва А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 18 серпня 2012 року, ОСОБА_7 , уклала шлюб з ОСОБА_1 . У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб між відповідачем та позивачем розірвано 28 грудня 2021 року, а при реєстрації розірвання шлюбу їй відновлено прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 Таким чином до 28 грудня 2021 року, сторони перебуваючи у шлюбі несли витрати, які складалися із утримання житла в якому вони проживала так і утримання спільних дітей. Також зазначив, що в період за серпень-грудень 2021 року, відповідачкою було витрачено на потреби дітей не менше 60 532,00 грн., що підтверджується чеками. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про ухилення іншого співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за спожиті ними комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки згідно наданих довідок про нарахування та сплаті комунальних послуг заборгованість відсутня, а сторони перебуваючи у шлюбі мали спільний сімейний бюджет в частині сплати комунальних послуг, половину витрат яких відповідачка віддавала позивачу, перебуваючи з ним у шлюбі. Крім того, надані до суду позивачем докази свідчать про те, що порядок користування між співвласниками належною їм квартирою не встановлювався; між сторонами у даній справі не укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг; між сторонами відсутній розподіл особового рахунку за користування житлово - комунальними послугами; позивач не звертався до відповідачки про розподіл особових рахунків з утримання спільного майна; в прохальній частині позову, позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки за період з 01.01.2018 року по 31.12.2021 рік, в той же час позивач підсумовує річні витрати починаючи з 2019 року; в матеріалах справи, відсутні докази того, що оплати відбувалися саме з банківського рахунку позивача, тому просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що сторони проживали разом з 2012 року, проте в 2018 році відносини погіршилися. З того часу в них не було спільного бюджету та близьких відносин.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у позові з наведених у відзиві підстав. Додав, що хоч і з червня 2021 року, коли була подана позовна заява про розірвання шлюбу, між позивачем та відповідачем дійсно погіршились сімейні стосунки, про що зазначено в позовній заяві про розірвання шлюбу, однак подружжя продовжило виконувати обумовлені раніше домовленості щодо здійснення витрат на дітей, житло-комунальні послуги та інших витрат.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Під час шлюбу, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 22 грудня 2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Сорокою В.О., була придбана квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63, 6 кв. м, житловою площею 38,3 кв. м.

ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 29.11.2021 року.

З довідок про реєстрацію місця проживання від 28.05.2021 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 з 26.03.2019 року по теперішній час.

22.12.2017 року між ОСОБА_1 та Вишгородським міським комунальним підприємством «Водоканал» було укладено договір № 13/20 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

29.12.2017 року між ОСОБА_1 та з Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення.

04.01.2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією.

08.02.2018 року ОСОБА_1 було подано до ТОВ «КИЇВОБЛГАЗЗБУТ» заяви-приєднання до умов договорів постачання та розподілу природнього газу побутовими споживачами, а також заяву-приєднання до умов договору розподілу природнього газу.

18.08.2019 року між ОСОБА_1 та ОСББ «Мазепи» було укладено договір про надання послуг з управління будинком та прибудинкової території.

На підставі публічного договору про надання телекомунікаційних за адресою: АДРЕСА_2 надавалися телекомунікаційні послуги.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.12.2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано та при реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_3 було відновлено прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 21.01.2022 року серії НОМЕР_4 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, ст. 60 СК поширює правовий режим спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Вказана норма є продовженням загальної норми ч. 3 ст. 368 ЦК, якою встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.68 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи вищевикладене, як співвласники житлового приміщення сторони мають солідарні обов`язки перед постачальниками комунальних послуг, але об`єктом права спільної сумісної власності, згідно ч. 2 ст. 61 СК України, є також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані однім із подружжя і внесені до сімейного бюджету.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Позивачем не надано достатніх доказів про сплату комунальних послуг з особистих власних коштів, а не з сімейного бюджету, матеріальної основи сім`ї.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги заявлені за період коли сторони перебували у шлюбі і відповідно до ст. 54 ч.3 СК України, дії (в даному випадку витрати на житлово-комунальні послуги) одного з подружжя стосовно життя сім`ї вважаються вчиненими за згодою другого з подружжя, із спільного сімейного бюджету.

Зазначених обставин позивач не спростував, чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а тому суд не має законних підстав для стягнення з відповідача витрат на житлово-комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, заявлений позов не підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених по оплаті житлово-комунальних послуг - відмовити.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна