ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7904/22 Справа № 205/9879/21 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О,С, Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Новокодацького району Дніпровської міської ради та Орган опіки та піклування адміністрації Лівобережного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини,

-за апеляційною скаргою адвоката Голубніченка Владислава Олеговича в інтересах відповідача ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

12.11.2021 року до Ленінськогорайонного суду м. Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, в якому ставилось питання про проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року позовні вимоги задоволені. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про стягнення судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року залишено без задоволення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням суду адвокатом Голубніченком Владиславом Олеговичем в інтересах відповідача ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року й винесення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що при винесенні заочного рішення відповідача не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи.

Судом першої інстанції не враховано, що дитина фактично мешкає разом з батьком з 2018 року. Мати дитини притягувалась до адміністративної відповідальності.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали. Пояснили, що дитина проживає з відповідачем фактично з 2018 року. Відповідач про неї турбується. Їм відомо, що позивачка в наступний час перебуває за кордоном, а квартиру, визначену в рішенні суду для проживання дитини здає.

Представник позивачки ОСОБА_5 підтвердила той факт, що її довірителька з літа разом зі старшими дітьми та своєю мамою перебуває у Ірландії. Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.86-92), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 20 вересня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 8), від якого мають малолітню дочку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

На підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 968, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 51-53).

Відповідно до довідки № 7857 від 21 липня 2021 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 проживає і зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстрована малолітня дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в КЗО «СЗШ № 135» Дніпровської міської ради (а.с. 10).

Згідно з довідкою № 67 від 05 серпня 2021 року, наданою КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, матір ОСОБА_1 не має перешкод психологічного характеру для спільного проживання з дочкою ОСОБА_3 (а.с. 44-46).

Із листа адміністрації Індустріального району № 1155 від 23 липня 2021 року вбачається, що 21 липня 2021 року Управлінням-службою у справах дітей було здійснено вихід з метою обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , та встановлено, що для дитини створені необхідні умови для повноцінного життя і розвитку, облаштована окрема кімната, наявне спальне місце, місце для дозвілля, в наявності сезонний одяг і взуття, іграшки, книжки, харчування відповідає віковим вимогам (а.с. 54-55).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30 червня 2021 року, складеного комісією Управління-служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, умови для проживання у квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_1 задовільні, умови перебування дитини належні.

Згідно з висновком ООП Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 7/11-218 від 05 липня 2022 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_6 з матір`ю за місцем її проживання за адресою: квартира АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, не вірно застосував норми процесуального права.

Так відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умов, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового засідання 08 липня 2022 року (т.1 а.с.171-174).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, отже підстав для прийняття заочного рішення в цей день не було.

Тому апеляційна скарга в цієї частині підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з винесенням нового рішення.

Щодо суті спору:

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: "закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: "питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що "під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2018 року мешкає разом зі своїм батьком - відповідачем по справі.

Дитина вже звикла до свого оточення, батько дитини - відповідач по справі піклується про неї.

Мати дитини - позивачка ОСОБА_1 раніше працювала в Російській Федерації, куди надовго виїжджала. Тривалий час вона не бувала в себе вдома, де бажає встановити місце проживання дитини. В наступний час, під час розгляду справи у суді, вона знаходиться з літа у Ірландії.

Таким чином, якщо залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни, неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде переміщено зі звичайного для неї середовища, а її мати може уїхати на чергові заробітки до Росії або повернутися до Ірландії.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, на тому, що в контексті врахування інтересів дитини, дитину слід залишити у звичному для неї середовищі, з батьком - відповідачем по справі, який останні чотири роки проживає разом з дитиною, опікується над нею.

Саме таке рішення відповідатиме інтересам дитини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що при винесенні заочного рішення судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, не правильно застосовані норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідачем ОСОБА_2 при зверненні до апеляційного суду був сплачений судовий збір у розмірі 1362 гривні (т.2 а.с.42).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Голубніченка Владислава Олеговича в інтересах відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 06 грудня 2022 року.

Судді: