Провадження № 2/686/1234/22
УХВАЛА

17 травня 2022 року

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Чевилюк З.А. розглянувши відвід судді заявлений АТ КБ «Приватбанк» Олійник(Серебряковою) Анастасією Петрівною у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УніверсалБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідачем по справі заявлено відвід у зв`язку з недотриманням процесуальних прав відповідача, незабезпеченням можливості отримання нею процесуальних документів по справі.

Ознайомившись з письмовою заявою про відвід, суддя приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу судді визначені ст.т.36,37 ЦПК України. Так, зокрема, ст.37 цього Кодексу, визначено, що обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді можуть бути підставою для відводу.

Зловживання учасниками справи процесуальними правами не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України». В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду його справи в суді. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом.

У разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 р. у справі № 2-4159/12.

Своїми діями відповідач демонструє зневагу до закону, явне зловживання процесуальними правами, свідомо уникаючи отримання судової кореспонденції. Підстави для відводу відсутні. Зловживання процесуальними правами може мати наслідком заходи відповідного реагування.

Зважаючи на викладене, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та здійсненним з метою ускладнити розгляд справи, перешкодити ефективному здійсненню правосуддя.

Керуючись ст..ст.36,37,40, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИЛА:

В задоволені заявленого відводу ОСОБА_2 головуючій у справі судді Чевилюк З.А. -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чевилюк З.А.