Провадження № 2-з/554/150/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року

м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Петрова Н.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябоконь Олександра Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Селезньова Вікторія Федорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання сумісною власністю та визнання договору недійсним, -

встановив:

10 листопада 2022 в провадження Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Селезньова В.Ф. про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання сумісною власністю та визнання договору недійсним.

Питання щодо відкриття провадження по справі не вирішено.

Разом з позовом, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябоконь О.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що однією з позовних вимог є визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений за № 1853 від 22.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Селезньовою В.Ф., вартістю 626 000 грн. Предметом спору є також визначення прав на спільне сумісне майно вказану вище квартиру. Позивач вважає, що є підстави, що спірна квартира може бути відчужена на користь третіх осіб в разі невжиття заходів забезпечення позову, ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач ОСОБА_2 поставила перед позивачем категоричну вимогу про виселення останнього зі спірної квартири.

Відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Аналогічна правова позиція закріплена в п.20 постанови № 5 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в справі №761/36415/18, провадження 61-4492ск19 від 15.03.2019, відповідно до якої з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заборонити нотаріусу вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України)

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Аналізуючи предмет спору, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник реальний спір, що може свідчити про можливість подальшого відчуження нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 313463855 від 27.10.2022, квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 24111446, належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 1853, виданого 22.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Селезньовою В.Ф..

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи, що не прийняття заходів для забезпечення позову, в разі його задоволення судом, може унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд вважає необхідним задовільнити заявлене клопотання, застосувавши відповідний вид забезпечення позову, який не обмежує право власника на користування спірним майном.

Суд враховує, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору, не порушує права відповідача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 щодо користування та володіння належним йому майном, а лише обмежує його в праві розпоряджатися ним.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, викладених у заяві позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд дійшов висновку щодо накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149,150,153, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябоконь Олександра Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Селезньова Вікторія Федорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання сумісною власністю та визнання договору недійсним задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, на нерухоме майно:

квартиру АДРЕСА_1 .

До вирішення справи по суті заборонити будь-яким державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.11.2022

Суддя Наталя Петрова