Номер провадження № 2/521/1075/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

13.04.2021 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів та просить суд визнати недійсним Договір позики укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна».

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 28.12.2020 року між ним та ТОВ «Лінеура Україна» в особі генерального директора Пшеничного А.І. було укладено договір позики №1397192 в електронній формі. Договір оформлявся на сайті www.credit7.ua. Ознайомившись зі змістом укладеного договору, позивач вважає його недійсним, зважаючи на наступне. ТОВ «Лінеура Україна» було надано фінансову послугу, шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, позивач вказаний договір не підписував. Факт надання інформації, відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Відповідачем було проігноровано вимоги Закону України «Про споживче кредитування» та не повідомлено письмово позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і ввів позивача в оману при отриманні кредитних послуг. Також, ТОВ «Лінеура Україна» в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надало позивачу відомостей, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Крім того, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнані недійними. Крім того, прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик ТОВ «Лінеура Україна» та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис, електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Таким чином, оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики № 1397192 від 28.12.2020 року, укладений між сторонами є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до норм цивільного законодавства, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)». Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, укладений між сторонами 28.12.2020 року, містить ознаки кредитного договору. Позивач зазначає, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Працівниками ТОВ «Лінеура України» проігноровано вимоги законодавства про розрахунок сукупних послуг та не надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим, реально нарахований позивачу відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність та ввів позивача в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом, не було зазначено нічого щодо непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що вона погодилася на укладення зазначеного договору. Також, при укладенні договору порушено принцип рівності сторін, оскільки ОСОБА_1 запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І., від 26.04.2021 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів було направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Малиновського районного суду м. Одеси.

Справа надійшла до Малиновського районного суду м. одеси 08.09.2021 року

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 08.09.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 09.09.2021 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Заяви (клопотання) учасників справи

01.03.2022 року представник ТОВ «Лінеура Україна» подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення вимог позивача в повному обсязі, просив відмовити у задоволення позову. Вказав, що перед укладенням договору позивачу була надана необхідна та достовірна переддоговірна інформація, зокрема, і щодо розміру процентної ставки за кредитним договором. На думку відповідача, позивач не навела жодного аргументу, який би доводив, що умови договору є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та/або що позивач не була поінформована про всі істотні умови договору, що потягло б за собою визнання його недійсним.

Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав суду заяву про розгляд справи без її участі

Представник ТОВ «Лінеура Україна» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заперечення, викладені у відзиві на позов, просив розглянути справу без його участі.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Так встановлено, що 28.12.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 1397192, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 3400,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.1 договору № 1397192 від 28.12.2020 року, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток; електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильністю введення одноразово ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефона клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу особистого кабінету; при цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.

Сторони за договором № 1397192 від 28.12.2020 року погодили його істотні умови, зокрема: строк кредиту - 20 днів (п. 1.3 договору), тип процентної ставки за користування кредитом фіксована у розмірі 0,57% від суми кредиту за кожен день користування позикою (208,05 % річних) (п.1.4, п.1.4.2. договору.

Відповідно до п. 2.1 договору № 1397192 від 28.12.2020 року, кредит надається товариством у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену останнім в особистому кабінеті за наступними реквізитами: НОМЕР_1 .

За невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за договором № 1397192 від 28.12.2020 року щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позивач зобов`язалася сплати штраф у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 510,00 грн., на 4-й день такого не виконання та у розмірі 1,1% від суми кредиту, що становить 37,40 грн., починаючи з п`ятого дня за кожен факт такого порушення.

Відповідно до п. 9.8. договору № 1397192 від 28.12.2020 року, він укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Пунктом 10 договору визначені реквізити та підписи сторін, визначені п.9.8. вказаного договору.

Спірний Договір має повну відповідність затвердженому у ТОВ «Лінеура Україна» примірному договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що діяв на момент укладення договору № 1397192 від 28.12.2020 року та оприлюднений на Сайті.

Також, судом встановлено, що перед підписанням кредитного договору в ITC Товариства клієнт підтверджує своє ознайомлення з інформацією про розмір процентної ставки та порядок нарахування і сплати процентів, розмір штрафних санкцій за невиконання договору, вартість кредиту, строк кредиту та згоду з умовами договору, шляхом проставляння відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіши; без зазначеної дії технічно не можливо перейти до наступного етапу підписання договору, про що свідчать дані скріншоту, долученим до матеріалів справи.

Правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», затвердженими наказом директора товариства № 07-ОД від 19 лютого 2020 року, передбачено, що необхідною умовою для прийняття рішення щодо надання позики є встановлення платоспроможності клієнта (тобто його бажання та можливості платити по кредиту). Платоспроможність може встановлюватись також на будь-якій стадії виконання договору. Правомірність збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов`язань, порядок обміну такою інформацією, зокрема через бюро кредитних історій, передбачена Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Реєструючись на Сайті, позивач надала згоду шляхом проставлення відповідної відмітки на чек-боксі та натискання відповідної клавіші на збір та обробку персональних даних, в тому числі й на передачу своїх даних органам державної влади та їх структурним підрозділам, банкам та небанківським фінансовим установам, факторинговим компаніям, усім бюро кредитних історій та іншим установам та організаціям.

Відповідно до розділу 5 вказаних Правил, договір № 1397192 від 28.12.2020 року укладено за такою процедурою: реєстрація позивача на Сайті товариства та надання згоди на обробку персональних даних; подання позивачем заявки на отримання позики, в якій, зокрема, зазначено ідентифікаційні дані позивача, бажані умови кредитування та реквізити банківської карти позивача для перерахування суми позики; перевірка товариством наданої позивачем інформації та прийняття рішення. Товариство здійснило ідентифікацію позивача, провело оцінку його платоспроможності та достовірності наданої ним інформації за допомогою спеціальної багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Верифікація банківської карти позивача відбулася за допомогою системи bankld. Окрім того, з цією метою товариство здійснило відповідні запити до відповідних бюро кредитних історій; прийняття позивачем пропозиції (оферти), шляхом проставлення відмітки у відповідному вікні (натискання кнопки) «погоджуюсь/согласен» в Особистому кабінеті позивача; надсилання товариством позивачу на його номер телефону, вказаний при реєстрації як контактний (фінансовий): номер одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності для підписання договору; введення позивачем одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на Сайті та одночасне направлення товариству електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором; направлення товариством примірника договору в Особистий кабінет позивача, де він зберігається та є доступним для перегляду і роздрукування у будь-який час.

Підписання договору № 1397192 відбулося 28.12.2020 року об 13 год. 29 хв. 19 сек., про що свідчать дані підтвердження процедури укладення електронного договору.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, відповідно до п. 6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п. 12, 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення; без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч. 1 ст. 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В п. 8 Постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Враховуючи, що перед укладенням договору № 1397192 від 28.12.2020 року позивачу була надана уся необхідна та достовірна переддоговірна інформація за посиланням www.credit7.ua, зокрема і щодо умов договору про перелік, умови та порядок надання фінансових послуг, про процентні ставки, про максимальний строк кредиту, максимальну суму кредиту тощо; позивачем не надано доказів щодо обмеження її в часі чи доступі до вказаної інформації; позивач з умовами отримання та повернення кредиту ознайомилася і погодилася; спірний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ITC) у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а без входу позивача на веб-сайт ТОВ «Лінеура Україна» та здійснення нею всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, тому суд приходить до висновку, що договір № 1397192 від 28.12.2020 року укладено у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, вказаний правочин за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що договір № 1397192 від 28.12.2020 року містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди, тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним та відмовляє позивачу в задоволенні позову, при цьому також враховує, що позивачем не надано жодних даних на підтвердження, того, що умови договору № 1397192 від 28.12.2020 року є несправедливими.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За ч. 7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір понесений позивачем компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в апеляційному порядку в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.12.2022 року.

Суддя Леонов О.С.