Справа № 523/1529/22
Провадження №2/523/2628/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з метою реалізації свого права на спадщину, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спілкування з

нотаріусом дізнався про те, що на спадкове майно, яке залишилось після смерті його

дружини, а саме 1/2 частини квартири, яка знаходиться :

АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі Постанови про арешт майна боржника та

оголошення заборони на його відчуження, в-15/681 від 17.11.2010 р., Першим

Суворовським ВДВС ОМУЮ, також нотаріус пояснив, що через наявний арешт на спадкове майно, успадкувати 1/2 частини зазначеної квартири позивач не зможе, проте він фактично прийняв спадщину оскільки постійно проживає в зазначеній квартирі з донькою та матір`ю.

З метою збору даних про наявний арешт, оформив запит до державного реєстру

речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо статусу нерухомого майна, та отримана інформаційна довідка 276612442 від 24.09.2021 p. відповідно до якоi вбачається, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує обтяження: арешт нерухомого майна за номером 10523602, зареєстровано 23.11.2010 реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Мiнiстерства юстиції України, 65017, Одеської області., м. Одеса, вул. Бреуса, 26/2, на підставі постанови В-15/681, 17.11.2010 р.

Згідно письмової відповіді Першого Суворовського

відділу ДВС у м. Одесі. N42454 від 08.10.2021 р, вбачається, Головним

державним виконавцем відділу Шевчук О.Ю. керуючись п.2 ч.1 статті 37 ЗУ «Про

виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа

стягувачу (АТ «Райффайзен банк Аваль») та керуючись п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, виконавче провадження відносно зазначеного боржника знищене, при цьому арешт знято не було.

Позивач вказує, що наявність арешту на належну частку майна його померлої дружини порушує його майнові права щодо спадкування та розпорядження власністю.

Ухвалою від 04.02.2022 року провадження у справі відкрито, справу вирішено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

11.07.2022 року представник Позивача адвокат Палиця А.В. початку першого судового засідання, звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача та залучення третіх осіб, а також надав до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Суду від 11.07.2022 року було замінено у цивільній справі процесуальний статус відповідача - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на відповідачів - Акціонерне товариство «РайффайзенбанкАваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, будинок 9) та Публічне акціонерне товариство «ВекторБанк» (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 9).

Залучено до у часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перший Суворовськийвідділ державноївиконавчої службиу містіОдесі Південногоміжрегіонального управлінняМіністерства юстиції(м.Одеса) (65102, м. Одеса, вул. Сортувальна, 36-Г).

Представник Позивача адвокат Палиця А.В. надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Процесуальними правами щодо подачі відзиву на позовну заяву, не скористалися.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Суд розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

За змістом ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям. Остання є власником 1/2 частини квартири за адресою:

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наприкінці вересня 2021 року Позивач дізнався про наявність арешту на нерухоме майно померлої дружини, накладеного на підставі постанови Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі.

Згідно письмової відповіді Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі відносно майна ОСОБА_2 існують наступні обтяження :

-арешт нерухомого майна за номером 10523602, зареєстровано 23.11.2010 реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Мiнiстерства юстиції України, 65017, Одеської області., м. Одеса, вул. Бреуса, 26/2, на підставі постанови В-15/681, 17.11.2010 р., виданої Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ.

Першим Суворовським ВДВС м. Одеси у письмовому листі зазначено, що згідно відомостей АСВП в провадженні відділу перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5169/09 від 06.08.2009 р. про стягнення ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» грошової суми.

Виконавче провадження закінчено 24.06.2016 року згідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», редакція закону 606-ХIV винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу). Також у відповіді зазначено, що виконавче провадження знищено за терміном зберігання, арешт при цьому знято не було. Позивач вважає, що арешти підлягають зняттю у зв`язку із тим, що він обмежений у можливості успадкувати майно померлої дружини та обмежений у реалізації права власності на нерухоме майно.

Згідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Приписами ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Норми ст. 319 Цивільного кодексу України серед іншого закріплюють, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Приписами ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За змістом ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Нормою ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вразі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснюється про те, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт, накладений на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 : квартира, 1/2 частина за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № В - 15/681 від 17.11.2010 року, виданої Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в межах виконання виконавчого листа №2-5169/09 від 06.08.2009 р. та скасувати у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 10523602, зареєстрований 23.11.2010 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України;

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.10.2022 року.

Суддя