ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7024/22 Справа № 409/405/21 Суддя у 1-й інстанції - Титов А.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту постійного проживання та факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання та факту перебування на утриманні, заінтересована особа Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилалася на те, що вона та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2020 року видане повторно. Чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 років, місце його смерті м.Луганськ. В судовому порядку було встановлено факт смерті ОСОБА_3 рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2020 року у справі №643/14277/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Московський районний в м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть чоловіка від 18 вересня 2020 року серії НОМЕР_2 , видане Московським районним у м.Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). ОСОБА_1 з чоловіком фактично мешкали та були зареєстровані й вели спільне господарство та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, вона з чоловіком були вимушені змінити місце мешкання, та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 . За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка. Після смерті свого чоловіка вона звернулась до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор усно пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50 % від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком, ця ж інформація викладена у листі Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 04 грудня 2020 року №89-89/ф-21/8-1239/20. Заявниця зазначає, що за місцем їхнього з чоловіком проживання вона зібрала документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, але, через те, що вони складені на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, а саме в місті Луганську, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 серпня 2021 року клопотання представника заявника про залучення в якості правонаступника - задоволено. Залучено до участі у справі правонаступника Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, адреса: вул. Шевченка буд. 9 м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) (т.1 а.с.180, 181).

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 . Встановлено факт простійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні свого чоловіка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить рішення суду від 16 листопада 2021 року скасувати на ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання та факту перебування на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 січня 2022 року визнано підготовку до апеляційного розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року, закінченою. Призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляційного суду на 14 лютого 2022 року.

24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14 березня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18 квітня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17 травня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12 серпня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану", відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", змінено територіальну підсудність судових справ Луганського апеляційного суду. Визначено, що справи цього суду підсудні Дніпровському апеляційному суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено колегію судів Дніпровського апеляційного суду: суддя-доповідач - Єлізаренко І.А., судді: Свистунова О.В., Красвітна Т.П.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року прийнято до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та факту перебування на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Призначено справу до апеляційного розгляду в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.5).

Заявниця ОСОБА_1 , з 08 травня 1970 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.8).

Її чоловік ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявниці - ОСОБА_3 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.9).

Відповідно до копії довідки від 28 вересня 2017 року №22565 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.10).

Відповідно до копії довідки від 28 вересня 2017 року №22566 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 також за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.11).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року у справі №643/14277/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Московський районний в м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті, задоволено заяву ОСОБА_1 . Встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі Чертково, Ростовської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Луганськ, Луганської області, Україна. Вказане рішення суду набрало законної сили (т.1 а.с.17).

ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_3 18 вересня 2020 року серії НОМЕР_2 , яке було видане Московським районним у м.Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (т.1 а.с.9).

Відповідно до довідки №27/03-18 від 04 березня 2021 року Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію станом на лютий 2021 року у розмірі 2771 грн. 49 коп. (т.1 а.с.36).

Відповідно до довідки №31/03-18 від 11 березня 2021 року Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області чоловік заявника - ОСОБА_3 за життя перебував на пенсійному обліку і отримує пенсію станом на липень 2020 року у розмірі 6350 грн. 94 коп. (т.1 а.с.40).

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області із заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника (т.1 а.с.16).

Листом Біловодського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області від 04 грудня 2020 року було відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з одного виду пенсії на інший (т.1 а.с.18,19).

Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

У п. 1 ч. 2 ст. 36 вищезазначеного Закону зазначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч.3 вказаної статті до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони, одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

На підставі ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року ;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року ;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року ;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року ;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року ;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року ;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року ;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року ;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року ;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року .

Аналіз норм статей 4, 5, 10, 26, 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатними, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. наступними змінами "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

У справі встановлено, заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.5).

Заявниця ОСОБА_1 , з 08 травня 1970 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.8).

Її чоловік ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявниці - ОСОБА_3 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.9).

Відповідно до копії довідки від 28 вересня 2017 року №22565 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.10).

Відповідно до копії довідки від 28 вересня 2017 року №22566 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 також за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.11).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року у справі №643/14277/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Московський районний в м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті, задоволено заяву ОСОБА_1 . Встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі Чертково, Ростовської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Луганськ, Луганської області, Україна. Вказане рішення суду набрало законної сили (т.1 а.с.17).

ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_3 18 вересня 2020 року серії НОМЕР_2 , яке було видане Московським районним у м.Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (т.1 а.с.9).

Відповідно до довідки №27/03-18 від 04 березня 2021 року Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію станом на лютий 2021 року у розмірі 2771 грн. 49 коп. (т.1 а.с.36).

Відповідно до довідки №31/03-18 від 11 березня 2021 року Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області ОСОБА_3 за життя перебував на пенсійному обліку і отримує пенсію станом на липень 2020 року у розмірі 6350 грн. 94 коп. (т.1 а.с.40).

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області з заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника (т.1 а.с.16).

Листом Біловодського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області від 04 грудня 2020 року відмовило ОСОБА_1 у переведенні з одного виду пенсії на інший (т.1 а.с.18,19).

Звернувшись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_2 просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, з 08 травня 1970 року заявниця ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявниці - ОСОБА_3 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.9).

Відповідно до довідки №27/03-18 від 04 березня 2021 року Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію станом на лютий 2021 року у розмірі 2771 грн. 49 коп, та відповідно до довідки №31/03-18 від 11 березня 2021 року Біловодського об`єднаного УПФУ Луганської області ОСОБА_3 за життя перебував на пенсійному обліку і отримує пенсію станом на липень 2020 року у розмірі 6350 грн. 94 коп. (т.1 а.с.36, 40).

Таким чином, розмір пенсії (доходу) заявниці, є більш ніж втричі меншим за пенсію її чоловіка, що свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є такою, що досягла пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 станом на час смерті останнього.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що заявниця ОСОБА_1 , яка досягла пенсійного віку на день смерті її чоловіка, перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсія якого була втричі більшою, ніж пенсія заявниці.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , слід зазначити, що вимоги заяви в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки заявниця із чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у зареєстрованому шлюбі до дня його смерті.

До дня смерті чоловіка заявниця разом із чоловіком були зареєстровані за однією адресою.

Отже, відсутні підстави за вказаних обставин для встановлення факту постійного проживання чоловіка та жінки, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року скасувати в частині задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту постійного проживання та факту перебування на утриманні - скасувати в частині встановлення факту простійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 та відмовити у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова