КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/4412/2022 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Олійника В.І., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року в справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-Г» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення місць загального користування багатоквартирного будинку,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року до суду надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-Г» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок затоплення місць загального користування багатоквартирного будинку у розмірі 19200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2019 року вночі сталося затоплення місць загального користування з 24 поверху по перший поверх із затопленням ліфтових кабін. При прибутті на 24 поверх, представників позивача, в місце звідки відбувався потік води, було встановлено причину залиття, що було також відображено в Акті № 30/12-2019 від 30.12.2019 про залиття, аварію, пошкодження конструктивних елементів: нежитлових приміщень, шахти вантажного ліфта, кабіни вантажного ліфта за адресою: АДРЕСА_1 , що із шафи технічного призначення, яка розташована в місці загального користування багатоквартирного будинку, в місці розведення внутрішньобудинкової системи водопостачання багатоквартирного будинку до точки приєднання системи водопостачання та системи постачання гарячої води до житлового приміщення, що належить власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , із самовільно встановленої, у не передбаченому для цього місці та прикріпленої верхньої частини - поліпропіленової головки з латунної різьби Ѕ, моделі схожої на Aquafilter FHPR12-B1-AQ, який є фільтром для очищення води, виливалася холодна вода прямо на підлогу у шафі. Друга частина вказаного фільтру, а саме прозора колба з поліетилентерафталата, лежала внизу на підлозі шафи. Власник квартири ОСОБА_1 була присутня при усуненні наслідків затоплення. Внаслідок затоплення було нанесено матеріальну шкоду, а саме: повне затоплення на 24 поверсі місць загального користування багатоквартирного будинку з боку квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; з 24 поверху до 1 поверху будинку були затоплені шахти 3 х ліфтів, та самі ліфти; теплі сходи; стіни теплих сходів та придбанники теплих сходів. Внаслідок затоплення із ладу вийшов вантажний ліфт та система виклику ліфтів. Згідно Акту від 13.01.2020 та Дефектного акту від 14.01.2020 складеного ПрАТ «ОТІС» було встановлено, що 29.12.2019 року з верхнього поверху було залиття водою шахти, кабіни та приямку ліфту, в результаті чого було пошкоджено електричне обладнання на кабіні ліфта та в шахті, а саме: енкодер електродвигуна привода дверей кабіни та електронні плати у шахті ліфта RS-14. Для запуску ліфта необхідно провести відновлювальні роботи, вартість яких складала 19200,00 гривень.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року задоволено позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-Г». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-Г» майнову шкоду у розмірі 19200 грн..

Додатковим рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-Г» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 25600 грн, сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, а всього 26440,80 грн.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями адвокат Ковбель О.В. представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що відповідачка була відсутня при складенні Акту обстеження, не знала про наявність такого документа, не отримувала жодної пропозиції щодо ознайомлення та підписання вищевказаного Акту, і не відмовлялась від його підписання. Зазначає, що позивачем не зазначено жодної підстави та не надано жодного доказу того, що відповідачці було заборонено (до моменту події) встановлювати будь-яку систему очистки води. Крім того, вказує, що в Акті обстеження відсутня інформація про завдану матеріальну шкоду та підпис одного з власників квартири, який був присутнім при огляді, а саме ОСОБА_2 , а також підпису позивачки, що може свідчити про наявні порушення під час огляду, а тому вважає Акт неналежним та недопустими доказом.

Звертає увагу суду на те, що описова частина рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним висновкам та озвученим обставинам справи, а як наслідок перекручуванн фактів свідчить про не правильність установлення обставин, які мають значення для справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позововні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що залиття у місці загального користування за адресою АДРЕСА_1 сталося з вини відповідача як власника квартири, у зв`язку відірванням прозорої колби від верхньої частини фільтру для очищення води. Будь-яких належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири матеріали справи не містять.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 30800 грн є завищеними, не є реальними та розумними, а відтак зменшує розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, до 25600 грн.. Крім того, зважаючи на результат розгляду справи, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. ст. 319, 312 ЦК України власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п.11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року №572 власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; 7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг; 11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно ч. 3 ст. 8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку має право: 1) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг; 2) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з експлуатацією спільного майна, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт; 3) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлових послуг; 4) отримувати інформацію від споживачів про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 5) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку надавати в оренду, встановлювати сервітут щодо спільного майна багатоквартирного будинку; 6) доступу до приміщень, будинків і споруд для ліквідації аварій, усунення неполадок, що виникли у санітарно-технічному та інженерному обладнанні, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів у порядку, визначеному законодавством і договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; 7) вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором; 8) утворювати системи управління якістю та проводити їх сертифікацію відповідно до національних або міжнародних стандартів акредитованими органами із сертифікації; 9) у випадках та порядку, передбачених договором, припинити/призупинити надання послуг з управління у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі; 10) за письмовою заявою співвласника багатоквартирного будинку діяти від його імені як представник такого співвласника у відносинах з виконавцями комунальних послуг. У такому разі застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення.

Відповідно ч. 4 ст. 8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: 1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; 2) від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; 3) вести і зберігати технічну та іншу встановлену законом та/або договором документацію багатоквартирного будинку; 4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; 5) у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, забезпечувати виконання умов договорів та контроль якості цих послуг; 6) укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг; 7) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; 8) у разі прийняття відповідного рішення співвласниками багатоквартирного будинку приймати на банківський рахунок, відкритий для розрахунків за окремим багатоквартирним будинком для цієї мети, внески на проведення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, орендну плату і плату за сервітути та забезпечувати проведення відповідних розрахунків, а також на запит будь-якого співвласника багатоквартирного будинку, який перебуває в його управлінні, надавати інформацію про рух коштів на відповідному рахунку; 9) вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором;10) щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження; 11) направляти протягом п`яти робочих днів відповідним виконавцям отримані скарги споживачів щодо надання комунальних послуг, якщо вирішення таких скарг стосується обов`язків виконавців послуг (робіт); 12) у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, здійснювати облік обсягу відповідних спожитих комунальних послуг та їх оплати, у тому числі стосовно кожного співвласника; здійснювати розподіл між співвласниками обсягу спожитої комунальної послуги відповідно до законодавства; 13) у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, відкривати поточний рахунок із спеціальним режимом використання за кожною комунальною послугою для проведення розрахунків згідно з колективним договором про надання комунальних послуг у загальному порядку, визначеному Національним банком України для відкриття поточних рахунків. За згодою сторін договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком також може бути передбачено інші права та обов`язки управителя багатоквартирного будинку.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15-ц (провадження №61-17962св18) відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Встановлено, що ОСББ «Зарічна 1-Г», зареєстровано в установленому законом порядку 30.01.2018р. про що свідчить Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Протоколу загальних зборів від 22.01.2018 та Наказу №1/К від 31.01.2018 року, Головою правління Об`єднання обрану Батовську Ірину Іванівну, яка діє на підставі Статуту Об`єднання.

Згідно Листа Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 07.08.2020 року за вих. №101-5319/04, ОСББ «Зарічна 1-Г» здійснює самостійне управління будинком з 01.12.2018р..

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.06.2020 р., власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3809, виданий 15.12.2017.

З наданого позивачем акту № 30/12-2019 від 30.12. 2019 про залиття, аварію, пошкодження конструктивних елементів: нежитлових приміщень, шахти вантажного ліфта, кабіни вантажного ліфта за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що 29.12.2019 року об 02-15 год. ночі надійшов виклик чергового в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Аварійний сантехнік на місце виклику прибув об 02-35 год. На день обстеження комісія встановила: під час залиття водою із прикріпленої верхньої частини - поліпропіленової головки з латунної різьби Ѕ, моделі схожої на Aquafilter FHPR12-B1-AQ, яка є фільтром для води, який з`єднано з трубою холодної води через синю гофру та пластикові сантехнічні трубки, яка належить на праві власності власнику квартири АДРЕСА_1 , виливалася холодна вода прямо на підлогу у шафі, внаслідок чого було нанесено матеріальну шкоду, а саме повне затоплення місць загального користування багатоквартирного будинку з боку квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , з 24 поверху до 1 поверху будинку були затоплені шахти вантажних ліфтів, та самі вантажні ліфти, теплі сходи, стіни теплих сходів та передбанники теплих сходів. Внаслідок затоплення із ладу вийшов вантажний ліфт та система виклику ліфтів.

Актом від 13.01.2020 та Дефектним актом від 14.01.2020, які складені ПрАТ «ОТІС» було встановлено, що 29.12.2019 з верхнього поверху було залиття водою шахти, кабіни та приямку ліфту, в результаті чого було пошкоджено електричне обладнання на кабіні ліфта та в шахті, а саме: енкодер електродвигуна привода дверей кабіни та електронні плати у шахті ліфта RS-14. Для запуску ліфта необхідно провести відновлювальні роботи, вартість яких складала 19200,00 гривень.

На підставі Договору підряду №D21 T08661 на виконання ремонтних робіт від 14.01.2020р. укладеному між ОСББ «Зарічна 1-Г» та ПрАТ «ОТІС», останнім були проведені відновлювальні роботи по ремонту ліфту, що підтверджується Актом виконаних робіт №0866 1/108 Т91 від 15.01.2020р..

Відповідачка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що була присутня при затопленні і що фільтр очистки належить їй, але підписати Акт №30/12-2019 від 30.12.2019р. категорично відмовилась, свою вину не визнає, відшкодовувати завдану матеріальну шкоду відмовляється. Зазначила, що зверталася до Голови правління ОСББ «Зарічна 1-Г» із письмовим зверненням 15.01.2020 року з проханням надати необхідні документи та пояснення щодо технічного стану водопроводу у будинку, але їй відповіді Об`єднанням не надано.

Твердження відповідача спростовується наданими позивачем звернення-зауваження від 09.03.2020 року у, за вх. №13-03-2020 від 13.03.2020. та відповіддю на звернення-зауваження за вих. №3/04-2020 від 08.04.2020 з доказами направлення ОСОБА_1

01.06.2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 19 200 грн. від, в порядку ст. 530 ЦК України, зі строком відшкодування матеріальної шкоди до 22.06. 2020 року, яку відповідач не виконала.

Допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що дізнався про затоплення в чаті групи Вайбер мешканців будинку, і прибув негайно для усунення затоплення та його наслідків, був присутній при роботі сантехніка по усуненню причин протікання води, підтвердив факт того, що затоплення сталося у зв`язку зі зривом колби фільтру для води на кв. АДРЕСА_1 , який самочинно було встановлено Відповідачкою, брав участь у роботі комісії по складенню Акту №30/12-2019 про залиття, аварію, пошкодження конструктивних елементів: нежитлових приміщень, шахти вантажного ліфта, кабіни вантажного ліфта за адресою: АДРЕСА_1 від 30.12.2019 року та підписав його.

Допитаний свідок ОСОБА_4 пояснила, що прибула на 24 поверх піднявшись з 8 поверху, коли ще нікого не було і побачила, що в технічній шафі ллється вода із верхньої частини фільтра для очистки води. Вона зафіксувала дані обставини на свій мобільний телефон у форматі відео. Підійшла до дверей квартири АДРЕСА_3 і подзвонила у двері, ніхто не відчинив двері. Після цього вийшла сусідка із квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , інші сусіди, і піднявся аварійний сантехнік, який перекрив запірну арматуру на водопровідній трубі у технічній шафі. І тоді всі разом із присутніми, в тому числі і відповідачкою, було з`ясовано, що від фільтру очистки води відірвалася колба, що і призвело до затоплення. Фільтр очистки води був під`єднаний до водопровідних труб квартири АДРЕСА_1 тобто відповідача ОСОБА_1 .

Допитаний свідок ОСОБА_5 пояснив, що прибув на місце затоплення на наступний день для підготовки акту та огляду місця затоплення. На місці встановив, що воду перекрито на стояку водопровідних труб, які, як він визначив по лічильнику обліку води, належать власнику квартири АДРЕСА_1 . До водопровідних труб, які належать власнику квартири АДРЕСА_1 під`єднано самостійно фільтр очистки води на 6 бар, що не відповідає технічним вимогам.

Допитаний свідок ФОП ОСОБА_6 пояснив, що здійснює технічне та аварійне обслуговуванню багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , згідно Договору про надання послуг №б/н від 31 грудня 2019 року. 29 грудня 2019 року, дізнався про аварійний виклик щодо затоплення у будинку по АДРЕСА_1 . Прибув на місце та здійснив огляд, в результаті якого встановив, що після запірної арматури, яка згідно Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води є точка приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення, Затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 р. за № 1074/32526, не належить до внутрішньобудинкової системи, до водопровідних труб власника квартири АДРЕСА_1 було самостійно встановлено фільтр очистки води, від якого залишилася прикріплена до стіни тільки верхня частина фільтру, колби в технічній шафі не було. Вода була перекрита аварійним сантехніком, працівником ФОП ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_6 приймав участь у підготовці акту №30/12-2019 від 30 грудня 2019 та підписав його. Причиною затоплення стало зрив колби через її можливе пошкодження або технічну невідповідність міцності пристрою, яка рекомендована виробником для встановлення в таких місцях.

Допитаний свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що не підписав акт №30/12-2019 від 30.12. 2019 через те, що не хотів псувати добросусідські стосунки із відповідачем ОСОБА_1 . На місці затоплення знаходився вночі 29.12.2019, здійснював огляд технічної шафи, де внизу під трубами побачив колбу яка лежала на підлозі. При її огляді встановив, що вона має технічні пошкодження, що і призвело до її зриву та як наслідок затоплення місць загального користування та шахти ліфту та ліфтів.

Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 29.12.2019 диспетчер ПрАТ «ОТІС» повідомив його, що в будинку, який він обслуговує по ремонту ліфтів сталося затоплення і необхідно під`їхати оглянути. 29.12.2019 року свідок прибув у багатоквартирний будинок, побачив, що ліфтова шахта обох ліфтів затоплена водою, всередині ліфтів також є присутня вода, з метою уникнення наслідків короткого замикання в електриці, ОСОБА_7 піднявся сходами з першого поверху на 25 поверх машинне відділення для вимкнення електрики в ліфтах. Після вимкнення електрики, оглянув ліфти і встановив, що техніка зазнала значного затоплення і що немає можливості як здійснити ремонт вантажного ліфта на даний момент. Після певного періоду часу, коли ліфтова шахта і самі ліфти висохли, він разом із лабораторією ПрАТ «ОТІС» здійснили огляд ліфту на предмет його відновлення, та виявили причину його виходу із ладу, про що було складено Акт від 13.01.2020 року та Дефектний акт від 14.01.2020 року, на підставі Договору підряду №D21 T08661 на виконання ремонтних робіт від 14.01.2020 року та згідно пункту 4.1.8. Договору №D21O0866 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 01.02.20219 року.

Згідно кошторису від 14.01.2020 року, який складено на підставі Акту від 13.01.2020 року та Дефектного акту від 14.01.2020 року та відповідно до Договору підряду №D21 T08661 на виконання ремонтних робіт від 14.01.2020 року та згідно пункту 4.1.8. Договору №D21O0866 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 01.02.2021 року, розмір матеріальної шкоди становить 19200 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до затоплення місць загального користування багатоквартирного будинку. При цьому, відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у затопленні місць загального користування багатоквартирного будинку, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляла та не надала інших доказів на спростування розміру спричиненої позивачу шкоди. Також не надано доказів на спростування відозапису щодо фіксування факту затоплення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка була відсутня при складенні Акту обстеження, не знала про наявність такого документа, не отримувала жодної пропозиції щодо ознайомлення та підписання вищевказаного Акту, і не відмовлялась від його підписання, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки Акт складено згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за № 76. Також, у своїх поясненнях у суді першої інстанції зазначила, що відмовилась підписувати Акт. Крім того, з відеозапису вбачається, що витік води стався саме з вини відповідача, яка присутня була при фіксування заподіяння шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не зазначено жодної підстави та не надано жодного доказу того, що відповідачці було заборонено (до моменту події) встановлювати будь-яку систему очистки води, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов`язок власника квартири своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що в Акті обстеження відсутня інформація про завдану матеріальну шкоду та підпис одного з власників квартири, який був присутнім при огляді, а саме ОСОБА_2 , а також підпису позивачки, що може свідчити про наявні порушення під час огляду, а тому вважає Акт неналежним та недопустими доказом, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки крім акту вина відповідача підтверджується видеозаписом.

Доводи апеляційної скарги про те, що описова частина рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним висновкам та озвученим обставинам справи, а як наслідок перекручуванн фактів свідчить про не правильність установлення обставин, які мають значення для справи, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та досліджено докази.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 151 ЖК України, ст. 312, 319, 386, 1166 ЦК України, .

Щодо додаткого рішення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, що у судовому засіданні суду першої інстанції від 27.10.2021 року до закінчення судових дебатів у справі позивач заявила про стягнення судових витрат та зазначила, що остаточний розрахунок судових витрат з документальним підтвердженням буде надано суду протягом 5 днів з дня винесення рішення.

04.11.2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат та надання доказів на їх понесення позивачем. Відповідно до відмітки АТ «Укрпошта» на поштовому конверті вказана заява відправлена позивачем 31.10.2021, таким чином заява подана в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У заяві про розподіл судових витрат представник позивача просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-Г» 30800 грн витрат на професійну правничу допомогу. До заяви додані документи на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме.

Між сторонами 11.02.2020 року укладено Договір №110220/АБ-03, предметом якого є проведення АБ «Дворська і партнери» (Виконавцем) правового аудиту документів щодо затоплення місць загального користування. Ціна договору визначена у п.3.1 та становить 4000 грн, які ОСББ «Зарічна 1-Г» (Замовник) сплатила 11.02.2020 року, платіжне доручення №193, призначення платежу: за правовий аудит документів.

23.06.2020 року сторони уклали Договір №230620/АБ-05 про надання правової (правничої) допомоги (далі - Договір), статтею 5 якого встановлено, що оплата юридичної правової допомоги здійснюється у відповідності до Додаткової угоди до Договору.

Додатковою угодою №1 до Договору сторони визначили, що підготовка позовної заяви складає 3 000 грн, участь представника у судових засіданнях складає 2600 грн, підготовка заяв та клопотань з процесуальних питань складає 650 грн, а Додатковою угодою №2 визначено, що підготовка заяв по суті складає 3000 грн.

Заявлена стороною позивача вимога про стягнення 2400 грн та 1500 грн за надання юридичних консультацій задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано підтверджень визначення сторонами вартості таких консультацій та наведено доцільності проведення таких консультацій, враховуючи, що згідно опису наданих юридичних послуг консультації надавались 17.08.2021 року та 27.10.2021 року, а саме наприкінці розгляду справи судом.

Таким чином, оплата правової допомоги за правовий аудит документів (4000 грн), підготовка позовної заяви (3000 грн), участь представника у судових засіданнях (6 х 2600 грн = 15600 грн), підготовка заяв з процесуальних питань (2 х 650 грн = 1 300 грн), підготовка заяви по суті (відповідь на відзив - 3000 грн), а всього 26900 грн доведені належними та допустимими доказами, а саме платіжними дорученнями, актами приймання передачі наданих юридичних послуг.

16.11.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, в якому відповідач посилається на те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співрозумності та критерію реальності таких витрат, ціна позову є значно нижчою від суми заявлених судових витрат, а тому просить зменшити їх розмір з 30800 грн до 15400 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, що пов`язані з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку під час ухвалення додаткового рішення про порядок розподілу судових витрат між сторонами, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції вірно визначився із розрахунком судових витрат під час ухвалення додаткового рішення.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про ухвалення додаткового рішення та вірно керувався положеннями ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду та додаткове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не можуть бути скасовані з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишення без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «12» травня 2022 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко О.І. Сліпченко В.І. Олійник