Дата документу 02.12.2022
Справа № 334/616/21
Провадження № 2/334/255/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Півень М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя набутого за період шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя набутого за період шлюбу. В позові зазначила, що вона знаходилась в шлюбі з ОСОБА_2 , з 11.06.2010 року по 22.11.2018 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з січня 2018 року мешкає з позивачкою. Після сімейної сварки у січні 2018 року ОСОБА_2 вигнав позивачку у ночі з дитиною з квартири, де вони разом мешкали і яка належала йому на праві сумісної власності з батьком. Він змінив замки на дверях до квартири і перешкоджав позивачці забрати свої особисті речі, речі сина та поділити добровільно майно подружжя, яке було набуте ними за сім років спільного життя

Шлюб між сторонами розірвано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року. Аліменти на дитину позивачка отримую згідно судового наказу, винесеного Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 18.09.2018 року.

У квартирі залишилась папка з документами, які свідчать про придбання ними предметів побуту, меблів, побутової техніки. Частково в позивачки є чеки на придбання сумісного майна: на телефон, на телевізор. Крім того, в неї залишились договори купівлі-продажу міжкімнатних дверей з обладнанням, які вони поставили в квартиру відповідача.

Також вони придбали автомобіль Volkswagen Passat, зеленого кольору, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку серія ВІА № 621451 від 10.09.2014 року, виданої ТОВ «АвтоДрайв 2012». Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 від 18.09.2014 року.

Ще перебуваючи у зареєстрованому шлюбі і не розлучившись, чоловік зробив відчуження вказаного транспортного засобу на свій розсуд, проти її волі і не в інтересах сім`ї. Домовленості щодо поділу майна між ними досягнуто не було, вона згоди на відчуження автомобіля не давала, тому продавець в таких умовах діяв недобросовісно. Покупцем був ОСОБА_4 , до якого і перейшло право власності на ТЗ за 139 591,0 грн. згідно договору купівлі-продажу за №7513/18/000715.

З таких підстав рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2020 року цей договір, був визнаний недійсним. Також згідно заяви про забезпечення позову ухвалою Ленінського районного суду від 04.01.2021 року накладено арешт на зазначений вище транспортний захід із забороною відчуження автомобіля.

Таким чином, у період шлюбу ними було придбано з урахуванням автомобіля майно, загальною вартістю 326 986,0 грн.

При поділі сумісного майна повинні враховуватись інтереси неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2015 року народження, який проживає з позивачкою і потребує багато часу для відвідування дошкільного закладу та дитячої спортивної школи. Позивачка маю посвідчення водія з 2004 року, отримала практичні навики по управлінню автомобілем, тому доцільно передати їй у власність автомобіль, щоб вона змогла використовувати для пересування дитини і створити для нього сприятливі умови для проживання.

Крім того, відповідач поступив нечесно, приховавши від неї автомобіль, а згодом і кошти, виручені від його продажу, тому його частка повинна бути зменшена.

Позивачка просить суд поділити спільне з відповідачем майно, виділивши їй: Автомобіль Volkswagen Passat, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_1 - НОМЕР_4 ;

Рушник весільний ручною вишивки (сімейна цінність 85 років ) 2500 грн.;

Стільці туристичні складні з спинкою - 4 шт. 600 грн.;

Телевізор LG, 42 + кріплення на стіну - 12000 грн.;

Соковижималка Philips HR 1871 1000 грн.;

Фотоапарат Nikon D 3100 kit 18-55 з сумкою в комплекті 3500 грн.;

Хлібопічка Gorenje 700 грн.;

Мікрохвильва піч Samsung 800 грн.;

Холодильник Samsung - 4000 грн.;

Набор посуду Vitesse VS-1450 (8 предметів) - 2000 грн.;

Велосипед Giant (обладнання Shimano, насос велосипедний - 1 шт, комп`ютер - 1 шт, сумка з інструментами - 1 шт. шолом велосипедний - 1 шт, велосипедна форма - 1 компл. ) - 8000 грн.;

Відео регістратор автомобільний - 800 грн.;

Відеокамера Panasonic, сумка и карта пам`яті в комплекте - 3500 грн.;

Диван розкладний Ленінградської МФ "Невка" - 4000 грн.;

Комплект колес для автомобіля Volkswagen- гума с мет. дисками (4 шт.) - 5000 грн.;

МФУ для друку - 800 грн.;

Набір посуду Bergner ( 16 предметів) новий - 4000 грн.;

Об`єктив Nikoncynep3yM 170-300 с картою пам`яті 8 ГБ и 16 ГБ - 6000 грн.;

Праска Philips біла (нова) - 1300 грн.;

М`ясорубка Zehner - 900 грн.;

Пароочисник Clatronic DR 3280 -1000 грн.;

Комплект меблів в кімнату із: комод для білизни на 3 ящики; шафа для одягу с радіусними поличками; стіл; - 8000 грн.;

Зволожувач повітря Scarlett - 900 грн.;

Подушка реабілітаційна - 1 шт. 1400 грн.;

Апарат реабілітаційний с комплектом аксесуарів - 1800 грн.;

Блендер Philips 1000 грн.;

Набір термопосуду для мікрохвильовки - 500 грн.;

Електронна книга PocketBook Pro 602 1000 грн.;

Покривало на ліжко (з утеплювачем) 250x250 см 1000 грн.;

Набор постільний (пух-пір`я) нове: ковдра 200x200 см; подушки 50x70 см - 2 шт.: подушки 40x50 см - 2 шт. 1800 грн.;

Мультиварка скороварка Rotex 1000 грн.;

Телефон Samsung J5 4000 грн.;

Всього на загальну суму - 222991 грн.

Виділити відповідачу ОСОБА_2 все інше майно на загальну суму- 103995 грн.

11.02.2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

05.04.2021 року відповідач надавав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивач ОСОБА_1 , не надала жодного належного доказу в підтвердження придбання сторонами по справі вказаного майна у період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, дійсної вартості цього майна на час розгляду справи, в тому числі з вирахування зносу перелічених речей та меблів, та взагалі наявність цих речей на теперішній час. За таких обставин, вказані ОСОБА_1 побутові речі, меблі, інструменти, техніка не можуть бути об`єктом поділу, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази їх придбання подружжям ОСОБА_6 та дійсної вартості цих речей на час розгляду справи.

Крім того, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог в цій частині не фіскальний чек № 10 від 19.12.2017 року на покупку терміналу SAMSUNG j5 на суму 8 027,07 гривень та фіскальний чек від 03.12.2012 року на покупку LCD комбо SUZUKI на суму 2 834 гривень в дійсності не доводять той факт, що наведені речі дійсно були придбані саме подружжям ОСОБА_6 за спільні сумісні кошти подружжя, а не взяті, наприклад, позивачем у родичів чи приятелів за для доведення Суду цих обставин. Вказані документи не містять відомостей щодо особи, яка придбала ці речі. Позивачем не надані заповнені гарантійні талони на вказані товари, які б містили інформацію про покупця тощо. Також, позивачем не надані належні докази наявності цих речей на теперішній час та перебування їх саме у відповідача, докази вартості цих речей з вирахуванням їх зносу.

Не є також належними доказами надані позивачем копії договорів купівлі-продажу від 08.05.2012 року, від 12.04.2014 року, 13.01.2015 року, від 25.12.2015 року. По-перше, договори купівлі-продажу від 08.05.2012 року, від 12.04.2014 року та від 13.01.2015 року містять відомості лише про внесену покупцем передоплату товару. Отже, відсутні докази 100% оплати придбаного покупцем товару. Більше того, відповідно до пунктів 2.2. зазначених договорів товар не відпускається покупцю без 100% сплати. Позивачем ОСОБА_1 взагалі не надані належні докази оплати придбаного товару (фіскальні чеки, прибуткові касові ордери, квитанції тощо). Позивачем не надано актів приймання-передачі придбаного товару. ОСОБА_1 не надано доказів, що вказаний у перелічених договорах купівлі-продажу товар (міжкімнатні двері) дійсно придбавалися позивачем за спільні сумісні кошти подружжя та для родини ОСОБА_6 , що ці двері доставлялися та встановлювалися саме у квартирі, що належить відповідачу та його батьку. Адже, у позивача у власності також є квартира.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 186 ЦК України, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням положень ЦК України, заявлені позивачем до розділу міжкімнатні двері, якщо вони дійсно придбавалися позивачем, є приналежністю того приміщення, де вони встановлені та не є спільним майном подружжя, що підлягає поділу.

Крім того, між сторонами по справі відсутня домовленість щодо вартості майна, яке заявлено позивачем до поділу. Однак, позивачем, всупереч вимогам закону, не надано доказів щодо дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи, як це визначено положеннями чинного законодавства. Тим більше, що зазначені позивачем речі внаслідок перебування у вжитку втрачають вартість, а іноді приходять у негідність.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині виділення позивачу та відповідачу побутових речей, техніки, меблів, зазначених у позовній заяві ОСОБА_1 , не можуть бути задоволені з підстав їх недоведеності. Також не може, враховуватися вартість цих речей при поділі майна подружжя. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу автомобілю Volkswagen Passat, 2002 року випуску, у спосіб, запропонований позивачем, також не підлягають задоволенню.

Якщо неподільна річ не може бути реально поділена між подружжям, а інший з подружжя не згодний отримати грошову компенсацію замість своєї частки, або інша сторона не бажає сплачувати таку компенсацію, та відповідно, попередньо не вносить на депозитний рахунок суду належну грошову суму, то суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Всупереч вимогам закону, позивач ОСОБА_1 , заявляючи позовні вимоги щодо виділення їй спірного автомобілю, не внесла на депозитний рахунок Суду половину вартості цього майна.

З метою визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобілю станом на 01.02.2021 року, тобто на день подачі ОСОБА_1 позовної заяви, судовим експертом Шаховим О.В. була надана довідка № 19 від 23.03.2021 року, відповідно до якої середня ринкова вартість легкового автомобілю марки Volkswagen модель Passat, седан, об`єм двигуну 1,8 см.куб., вид палива бензин/газ, автоматична коробка передач, 2002 року випуску станом на 01.02.2021 року складає 162 045,30 гривень. З наведеного слідує, що позивачем занижена вартість спірного майна, яка повинна враховуватися при поділі, на суму 22 454,30 гривень, що свідчить про порушення прав співвласника цього майна ОСОБА_2 .

05.04.2021 відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов та просив стягнути грошові кошти у сумі 2 625,50 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ в порядку поділу спільного майна подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2021 року прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

26.04.2021 року позивачка за первісним позовом ОСОБА_7 подала відзив на зустрічну заяву.

27.09.2021 року представник позивача за зустрічною позовною заявою адвокат Слизовська М.Ю. подала заяву про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду. Закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

02.02.2022 року позивачка ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2022 року уточнений позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судових засіданнях підтримувала позов та просила його задовольнити у повному обсязі. Промову у судових дебатах виклала письмово.

Представник відповідача адвокат Слизовська О.В. у судових засіданнях заперечувала проти позову, просила відмовити у позові посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Промову у судових дебатах виклала письмово.

Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 11.06.2010 року уклали шлюб, актовий запис №318, що підтверджуються свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

22.10.2018 року шлюб між сторонами був розірваний на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за змістом вказаної норми щодо майна, придбаного під час шлюбу, діє презумпція його спільності для подружжя, дока один з них не доведе його придбання за особисті кошти.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

При вирішенні спорів про належність майна на праві спільної сумісної власності подружжю, суду в першу чергу належить встановити час набуття такого майна. При встановленні судом факту набуття майна у період шлюбу, на таке майно поширюється презумпція спільності майна подружжя. Факт набуття майна у період шлюбу доводить той із подружжя, який на нього посилається в обґрунтування своїх вимог про поділ такого майна. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно набуте у період шлюбу є спільним сумісним майном.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд зауважує, що при поділі майна береться до уваги його вартість на момент розгляду справи, а не на момент його придбання.

Виходячи зі змісту ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вартість майна повинна бути підтверджена висновком товарознавчої експертизи або погоджена сторонами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи».

Позивачкою не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження придбання конкретного майна, часу і його наявності на теперішній час, грошової оцінки такого майна на час розгляду справи суду не надано, жодних клопотань про призначення товарознавчих експертиз до суду не надходило. Позивачкою надано тільки фото на підтвердження наявності рухомого майна. Зазначені позивачем речі в більшості своїй є речами побутового вжитку, а тому внаслідок користування ними, втрачають свої властивості та вартість, а відтак, суд не може визначити вартість меблів, побутової техніки та інших речей. Крім того, зазначення в заяві по суті лише переліку рухомого майна без відповідних підтверджуючих документів (акт опису майна, квитанції, чеків, накладних тощо), які б містили інформацію про час, місце, вартість та ім`я покупця, саме по собі не свідчить про наявність у сторін такого майна на час розгляду справи, не підтверджує його вартість, що зазначена в позовній заяві.

За таких обставин, суд позбавлений можливості самостійно визначити точний перелік майна, який підлягає розподілу між сторонами у якості спільного майна, його фактичну наявність, а також визначити його грошову оцінку з метою дотримання рівності частин у спільному майні.

З огляду на те, позивачкою та представником відповідача не заявлялись клопотання про проведення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості меблів, предметів інтер`єру, побутової техніки, та іншого майна, яке зазначене позивачкою у позові, а сторони між собою не дійшли згоди щодо вартості даного майна, не подано доказів на підтвердження наявності спірного майна, оскільки представник відповідача заперечував наявність даного майна, тому суд вважає необхідним в частині позовних вимог щодо розподілу даного рухомого майна слід відмовити, оскільки суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість даних речей та їх наявність.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, придбане подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом.

Судом встановлено, що у період перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль Volkswagen Passat, зеленого кольору, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку серія ВІА № 621451 від 10.09.2014 року, виданої ТОВ «АвтоДрайв 2012». Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 від 18.09.2014 року.

Відповідач відчужив вказаний автомобіль проти волі позивачки і не в інтересах сім`ї. Покупцем був ОСОБА_4 , до якого і перейшло право власності на ТЗ за 139 591,0 грн. згідно договору купівлі-продажу за №7513/18/000715.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2020 року договір купівлі продажу автомобіля визнано недійсним.

Однак на даний час автомобіль Volkswagen Passat, зеленого кольору, 2002 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 залишився зареєстрованим за ОСОБА_4 , та йому видано новий номерний знак НОМЕР_7 .

Враховуючи, що спірний автомобіль Volkswagen Passat, зеленого кольору, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , придбаний сторонами в період шлюбу, тобто є об`єктом їх спільної сумісної власності, та виходячи з принципу рівності часток дружини та чоловіка, кожному із них належало по 1/2 частині легкового автомобіля, в порядку поділу майна подружжя.

З системного аналізу норм сімейного законодавства, які регулюють майнові права подружжя, положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень, та правових позицій Верховного Суду України, сформульованих у справах щодо поділу майна подружжя, можна зробити висновок, що поділу в натурі підлягає лише майно (грошові кошти), яке є в наявності на момент такого поділу, тобто існує як об`єкт матеріального світу, а у разі відчуження об`єкту права спільної сумісної власності одним з подружжя його вартість повинна враховуватись при поділі шляхом стягнення відповідної компенсації за умови, якщо другий з подружжя доведе, що таке майно було відчужене проти його волі і не в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року (справа №756/13976/18) викладено правову позицію, згідно якої у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.10.2020 року (справа № 537/78/19), в якій судді ВС зазначили, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року (справа №615/1364/16-ц), аналіз статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитись із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просила позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог.

Оскільки, на момент розгляду справи автомобіль був відчужений відповідачем 21.08.2018 року на користь ОСОБА_4 , без згоди на це позивачки, за ціною 139 591,0 гривень, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки грошова компенсація за належну їй 1/2 частку автомобіля Volkswagen Passat, зеленого кольору, 2002 року випуску, у розмірі 69 795,50 грн.

Позивачка ОСОБА_1 наполягала на збільшенні її частки при поділі спільного майна. Однак, з огляду на положення статті 72 СК України та досліджені докази, суд не вбачає підстав для відступлення від презумпції рівності часток подружжя. Посилання позивачки, що з нею проживає дитина, не є підставою для збільшення її частки при поділі спільного майна, оскільки у такому випадку, за наявності правових підстав належним способом захисту є вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом із тим, відповідно до чинного законодавства, утримання дітей є обов`язком як батька, так і матері.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя набутого за період шлюбу, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати у розмірі 675,66 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 368, 355 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя набутого за період шлюбу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН, НОМЕР_9 , грошову компенсацію вартості за належну їй 1/2 частку автомобіля Volkswagen Passat, зеленого кольору, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 в розмірі 69 795,50 грн. (шістдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень 50 коп.)

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН, НОМЕР_9 , судовий збір у сумі 675,66 грн. (шістсот сімдесят п`ять гривень 66 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.