Справа № 203/967/21
Провадження № 2/0203/95/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Кравченко О.А.,

за участю представника позивача за первісним позовом

(представника відповідача за зустрічним позовом) адвоката Гайворонського О.Г.

відповідача за первісним позовом

(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1

представника відповідачів за первісним позовом,

(представника позивача за зустрічним позовом) адвоката Кулакова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим,

встановив:

15 березня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що є позивачем у справі та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 609 787,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2038 року. Згідно заяви ОСОБА_2 кредитний договір від 24 квітня 2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 129 455,65 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором з ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання кредитного договору ОСОБА_2 ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором не виконував внаслідок чого в нього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 02 грудня 2020 року становить 1 075 489,78 доларів США, яка складається з 90 564,57 доларів США заборгованість за кредитом, 197 224,86 доларів США заборгованість по відсоткам, 44 802,11 доларів США заборгованість по комісії, 742 898,24 доларів США - пеня. Відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, тому позивач просить в судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 90 564,57 доларів США, що за курсом 28,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 грудня 2020 року, складає 2 585 618 грн. 47 коп. та стягнути з відповідачів судові витрати по справі (а.с. а.с. 1 4).

Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , (а.с.а.с.38, 39) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та на підставі ст.ст.11, 19, 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с. а.с. 40 41).

21 квітня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, (а.с.46-47) в якій він просить визнати припиненим договір поруки від 24 квітня 2008 року, а також від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просять відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на недійсному кредитному договорі, а розрахована заборгованість є надуманою (а.с. а.с. 49 53).

27 квітня 2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська прийнято до розгляду та відкрито провадження за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання договору поруки припиненим та об`єднано її у спільне провадження з позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 (а.с. 86).

Підготовче судове засідання 31 травня 2021 року не відбулось через перебування судді у нарадчій кімнаті.

В підготовчому судовому засіданні 01 липня 2021 року від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, за клопотанням представника відповідача за первісним позовом засідання відкладене на 10 серпня 2021 року (а.с. 129).

В підготовче судове засідання 10 серпня 2021 року з`явились всі сторони по справі, за клопотанням представника позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом) було оголошено перерву для надання нових повноважень на представництво інтересів в суді (а.с. а.с. 133 134).

В підготовче судове засідання 27 серпня 2021 року з`явились представник позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом), відповідач та представник відповідача за первісним позовом (позивач та представник позивача за зустрічним позовом), відповідач за первісним позовом (третя особа без самостійних вимог за зустрічним позовом) в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 27 серпня 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 жовтня 2021 року (а.с. 143).

В судове засідання 01 жовтня 2021 року з`явились представник позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом), відповідач та представник відповідача за первісним позовом (позивач та представник позивача за зустрічним позовом), відповідач за первісним позовом (третя особа без самостійних вимог за зустрічним позовом) в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні представником позивача за первісним позовом (представником відповідача за зустрічним позовом) було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, інші сторони заперечували проти задоволення такої заяви, у судовому засіданні була оголошена перерва до 05 листопада 2021 року для надання сторонам часу для підготовки доводів щодо заяви (а.с. а.с. 151 152).

Судове засідання 05 листопада 2021 року не відбулось через перебування судді у відпустці.

В судове засідання 16 листопада 2021 року з`явились представники позивача за первісним позовом (представники відповідача за зустрічним позовом), відповідач та представник відповідача за первісним позовом (позивач та представник позивача за зустрічним позовом), відповідач за первісним позовом (третя особа без самостійних вимог за зустрічним позовом) в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом) про поновлення строку та витребування доказів, також була оголошена перерва до 17 грудня 2021 року для надання сторонам часу для підготовки доводів щодо клопотання про зупинення провадження у справі. (а.с. а.с. 169 170).

В судове засідання 17 грудня 2021 року сторони по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 21 січня 2022 року для повторного виклику сторін по справі (а.с. 173).

В судовому засіданні 21 січня 2022 року за участю представника позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом), відповідача та представника відповідачів за первісним позовом (позивача та представника позивача за зустрічним позовом) було відмовлено у клопотанні про зупинення провадження у справі, розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку сторін по справі щодо первісної позовної заяви та зустрічної позовної заяви та оголошено перерву до 14 лютого 2022 року (а.с. а.с. 184 186).

В судовому засіданні 14 лютого 2022 року за участю представника позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом), відповідача та представника відповідачів за первісним позовом (позивача та представника позивача за зустрічним позовом) було завершено розгляд справи по суті.

Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги первісної позовної заяви та відмовити у задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви.

Представник відповідачів за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та просив задовольнити позові вимоги зустрічної позовної заяви.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) просив задовольнити позовні вимоги зустрічної позовної заяви та відмовити у задоволенні первісної позовної заяви.

Судом не було задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом про залишення позову без розгляду та повернення судового збору (а.с. а.с. 149, 157 158) з огляду на наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд своєю ухвалою залишає заяву без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ні положення п.5 ч.1 ст.257, ні інші норми ЦПК України не містять виключень з цього правила.

Виходячи з зазначеного вбачається, що приписи п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що після початку розгляду справи по суті позивач втрачає право на вчинення такої процесуальної дії, як подання заяви про залишення його позову без розгляду.

Таке розуміння процесуального закону узгоджується з положеннями ст. 43 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п. 6 ч. 2), а також ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому таке обмеження позивача у праві подати заяву про залишення позову без розгляду не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), так як позивач і після початку розгляду справи по суті не позбавлений можливості диспозитивно розпорядитися своїми правами і вимогами, зокрема у відповідності до ст. 206 ЦПК України, тощо.

Згідно ч. 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Ухвалою від 27 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі № 203/967/20 та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні 01 жовтня 2021 року. Натомість клопотання про залишення позовної зави без розгляду були подані позивачем за первісним позовом вже під час розгляду цивільної справи по суті. У зв`язку з цим вони були залишені без задоволення.

Процесуальними можливостями щодо відмови від позовних вимог позивач за первісним позовом не скористався.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків, з наступних підстав.

При встановленні фактичних обставин справи суд виходить з приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує обставини справи, встановлені рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року у цивільній справі № 2-923/11 (провадження № 2/0203/1/2018), залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року, заочним рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі № 201/5498/18 (провадження № 2/0203/990/2018), рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2020 року у цивільній справі № 204/1248/19 (провадження № 2/204/105/20), залишеним без змін постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року.

24 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», який було перейменовано в Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», укладено договір про іпотечний кредит №DNDZG4, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 609787,50 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних, а також інших платежів на умовах і в порядку, визначених цим договором, сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту, зі строком погашення не пізніше 24 квітня 2038 року.

Також, 24 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено іпотечний договір №DNDZG4/1, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає із Договору про іпотечний кредит, передає нерухоме майно житлового призначення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , в іпотеку. Згідно п.4.2 вказаного договору, звернення стягнення за цим Договором здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

24 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено другий іпотечний договір №DNDZG4/2, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає із Договору про іпотечний кредит, передає нерухоме майно житлового призначення, а саме квартиру АДРЕСА_2 , в іпотеку. Згідно п.4.2 вказаного договору, звернення стягнення за цим Договором здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

Того ж дня, 24.04.2008 року, між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» додаткового до кожного іпотечного договору було укладено договори про задоволення вимог іпотекодержателя, метою укладення яких, згідно п.2 було визначення способів та порядку позасудового звернення стягнення на Предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором у випадках передбачених п.3.1-3.3 цього договору.

До вказаного кредитного договору наявна додаткова угода, згідно п.8.1 якої банк зобов`язався надати строковий кредит шляхом перерахування на рахунок коштів в сумі 129465,65 доларів США на строк до 24.04.2038 року. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №1236-13 від 28.11.2013 року було встановлено, що підписи від імені позичальника в додатковій угоді від 17.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №DNDZG4 від 24.04.2008 року виконані не позичальником, а іншою особою.

У зв`язку з цим, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2019 року у цивільній справі №2-923/11 визнано недійсною з моменту укладання додаткову угоду від 17 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит №DNDZG4 від 24 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_2 , згідно умов п.п.1.1,8.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 129455,657 доларів США на купівлю квартири, справа перебувала в провадженні суду з 02.08.2010 року (т.1 а.с.129-131). Зазначене рішення було оскаржене відповідачем та було залишене без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.09.2019 року (ЄДРСР № 84600717).

28 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. було звернуто позасудове стягнення на підставі іпотечного договору №DNDZG4/2 від 24.04.2008 року на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» за індексним номером № 32638163.

01 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. також було звернуто позасудове стягнення на підставі іпотечного договору №DNDZG4/1 від 24.04.2008 року на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» за індексним номером № 32750661.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2020 року у цивільній справі № 204/1248/19 (провадження № 2/204/105/20) були скасовані записи про реєстрацію права власності на підставі вказаних нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби В.М.

26 жовтня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою відповідача вчинила виконавчий напис (реєстровий №10183) про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №DNDZG4 у сумі 2 430 927,90 грн. за період від 24.04.2008 року по 05.10.2017 року з урахуванням витрат із вчинення виконавчого напису в сумі 3 000,00 грн.

Згодом на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. було відкрито виконавче провадження №55898966.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2018 року у цивільній справі №201/5498/18 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 26 жовтня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за № 10183, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 2 430 927,90 грн.

При вирішенні позовних вимог за первісним позовом по суті суд виходить з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Вказана правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність та диспозитивність. Відповідно до ч.ч. 3 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено судом, згідно кредитного договору між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», кредитні кошти були видані в гривні. Додаткова угода від 17.09.2008 року, якою було змінено валюту зобов`язання, було визнано недійсною в судовому порядку з моменту укладання.

Позивачем за первісним позовом заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, виходячи з розрахунків в іноземній валюті, при цьому правова підстава для використання такою валюти у правовідносинах між сторонами відсутня. Доданий до первісного позову розрахунок позовних вимог також здійснений виходячи із заборгованості в валюті.

Банківські виписки щодо безпосередніх розрахунків між сторонами позивачем за первісним позовом (який, до того ж є банківською установою, і є розпорядником цієї інформації) до суду надано не було.

Вказане унеможливлює для суду встановлення обставин, чи видавались позивачем за первісним позовом кредитні кошти, якщо так в якому розмірі та в якій валюті, чи здійснювались відповідачами за первісним позовом платежі за користування кредитними коштами, якщо так в якому розмірі, та в якій валюті, чи існує заборгованість за цим договором, та чи є у відповідачів за первісним позовом обов`язок з її сплати. Так само, суд позбавлений можливості надати оцінку будь-яким твердженням сторін щодо додержання чи пропуску певних строків (звернення до суду, стягнення усієї суми боргу тощо).

У зв`язку з викладеним у задоволенні первісного позову слід відмовити через недоведеність позовних вимог.

При вирішенні зустрічних позовних вимог суд виходить з наступного.

24 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є відповідач за зустрічним позовом) укладено договір поруки № DNDZG4, відповідно до умов ОСОБА_1 виступає поручителем за кредитним договором від 24 квітня 2008 року (а.с. а.с. 19 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 559 Цивільного кодексу України (в редакції. чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15, висновок Великої палати Верховного Суду №1519/2-3165/11 від 03 липня 2019 року).

Підставою зустрічного позову визначено пропуск АТ КБ «Приватбанк» строків, визначених ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. Разом з тим, оскільки суд не може на підставі наданих сторонами доказів встановити дійсний стан розрахунків, приймаючи до уваги, що строк дії договору про іпотечний кредит від 24 квітня 2008 року № DNDZG4 укладений на строк до 24 квітня 2038 року наразі суд позбавлений можливості перевірити перебіг строків, вказаних у ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України у зв`язку з чим зустрічний позов не може бути задоволений.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні первісної та зустрічної позовних заяв, витрати сторін по сплаті судового збору покладаються на сторін та відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 252, 526, 559, 620, 612, 626, 628, 638, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 137, 141, 173, 246, 270 ЦПК України суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.04.2008 № DNDZG4 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання припиненим договору поруки 24.04.2008 № DNDZG4 відмовити.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д).

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 )

Відповідач за первісним позовом (третя особа без самостійних вимог за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 )

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 23.02.2022 року.

Суддя С.В. Єдаменко