Справа № 709/1398/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання дій Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області (далі - відповідач) про визнання дій Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21 квітня 2010 року працює на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи, а з 02 січня

2020 року наказом ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на неї покладено виконання обов`язків директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби. 13 грудня 2021 року на електронну адресу позивача надійшло повідомлення про надання відповідачу підтверджуючих документів щодо проведення профілактичних щеплень від COVID-19. У разі не надання сертифікату вакцинації або медичної довідки про наявність протипоказань позивач буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати з 15 грудня 2021 року. 13 грудня 2021 року позивач повідомила відповідача, що вимоги надати відомості щодо проведення профілактичних щеплень від COVID-19 або медичної довідки про наявність протипоказань є грубим порушенням ст. 19 Конституції України, права на конфіденційність та повагу до приватного життя.

Відповідач 13 грудня 2021 року видав наказ № 295-ОС про відстронення від роботи без збереження заробітної плати позивача з 14 грудня 2021 року до усунення причин, що його змусили, керуючись ст. 46 КЗпП та у зв`язку з порушенням законодавства України про обов`язковість щеплення від коронавірусної хвороби COVID-19.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що вважає зазначений наказ про її відсторонення від роботи незаконним та таким що не відповідає нормам діючого законодавства, є грубим порушенням основоположних прав і свобод позивача відповідно до положень Конституції України, яким відповідач перевищив свої службові повноваження, здійснив службове підроблення та не дотримався процедури відстронення позивача від роботи.

У зв`язку з цим, позивач просила суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 295-ОС від 13 грудня 2021 року про відсторонення її від роботи; зобов`язати відповідача виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року до часу фактичного виконання судового рішеня; стягнути на її користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідачу ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року про відкриття провадження у справі було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року про відкриття провадження у справі відповідач отримав 31 грудня 2021 року (а.с. 52).

Від відповідача 14 квітня 2022 року на електронну адресу суду та 19 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого останній позовні вимоги не визнає, та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, зазначив, що позивачем було проігноровано вимоги та не надано відповідачу у визначений строк підтверджуючі документи щодо проведення щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а саме сертифікату вакцинації або медичну довідку про наявність протипоказань, в зв`язку з чим відповідач був змушений прийняти оскаржуваний наказ про відсторонення від роботи ОСОБА_1 . В подальшому, наказом МОЗ України від 25.02.2022 року зупинено дію наказу МОЗ Украни від 04.10.2021 року "Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням", до завершення воєнного стану в Україні. Відповідачем 28.02.2022 року прийнято наказ про допуск до роботи ОСОБА_1 із 01.03.2022 року. Вказав на те, що відповідач діяв відповідно до законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відзив Головного управління Держпродспоживслужби подано поза межами строків встановлених ухвалою від 29 грудня 2021 року та ч. 7 ст. 178 ЦПК України, а тому суд залишає даний відзив без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила позовну заяву задовольнити з підстав викладених в позові. Пояснила, що в наказі про її відсторонення від роботи відповідач послався на неіснуючий наказ МОЗ України, при відстороненні її від роботи відповідач перевищив свої повноваження, оскільки на цю посаду відповідач її не призначав. Також в наказі не вказаний термін його дії, не вказано з якої конкретно причини відбулося відстронення від роботи (ухилення чи відмова від щеплення). Зазначила, що з відповіді ДУ "Центр громадського здоров`я МОЗ Ураїни" на запит позивача про наявність зареєстрованих на території України в період 2020-2021 років епідемій чи пандемій, вбачається, що визначення та ведення переліку "епідемій" зареєстрованих в Україні немає, а лише встановлено надзвичайну ситуацію у зв`язку з поширенням COVID-19. Одже відсутні належні правові підстави для відсторонення її від роботи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи проводити без участі представника.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 21 квітня 2010 року працює на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи (а.с. 19).

Відповідно до наказу начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 458-ОС, з 02 січня 2020 року на позивача покладено виконання обов`язків директора Чорнобаївської районної державної лабораторії з правом першого підпису (а.с. 20).

13 грудня 2021 року позивачу направлено повідомлення за підписом

в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. В повідомленні йдеться про те, що з 13 грудня 2021 року на період дії карантину щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників установ, організацій, що входять до сфери управління Держпродспоживслужби. З посиланням на наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» просили до 14 грудня 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або медичну довідку про наявність протипоказань. Попередили, що у випадку ненадання цих документів позивача буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, на підставі статті 46 КЗпП та ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (а.с. 21).

13 грудня 2021 року позивач в своєму листі повідомила відповідача, що вимоги надати відомості щодо проведення профілактичних щеплень від COVID-19 або медичної довідки про наявність протипоказань є грубим порушенням ст. 19 Конституції України, права на конфіденційність та повагу до приватного життя. Крім того в разі відсторонення її від роботи, в супереч ст. 43 Конституції України, просила відповідача в наказі про відсторонення прописати підставу та механізм, яким чином, чи способом відповідач виявив вакцинована позивач чи ні (а.с. 22-23).

13 грудня 2021 року ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області виданий наказ

№ 295-ОС, яким в.о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 14 грудня 2021 року до усунення причин, що його зумовили, без збереження заробітної плати. Підставою для видання наказу стало повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від

COVID-19 від 13 грудня 2021 року (а.с. 24).

Наказом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від

28 лютого 2022 року №44-ОС "Про допуск до роботи" допущено до роботи в.о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби Ємець А.А. з

01 березня 2022 року (а.с. 89).

Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, який визначений ст.46 Кодексу, не є виключним, положення цієї статті передбачають можливість його розширення, проте лише актами законодавства України.

У пункті 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці. Незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (абзаци перший і п`ятий підпункту 2.2 пункту 2, абзац дванадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

У статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III чітко визначено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом. Тобто відмова цих працівників від обов`язкових профілактичних щеплень має відбутись саме у такому порядку, який встановлений законом.

Отже, із змісту ст. 12 цього Закону вбачається, що відсторонюються від виконання робіт працівники у разі, коли вони від обов`язкових профілактичних щеплень відмовилися або ухилилися саме у порядку, встановленому законом.

Організацію і проведення профілактичних щеплень врегульовано Положенням про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11 серпня 2014 № 551).

Згідно з цим Положенням встановлено, що організація діяльності щодо проведення щеплень покладається на керівника закладу охорони здоров`я (далі - ЗОЗ) або на фізичну особу - підприємця, яка одержала ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - ФОП), в установленому законодавством порядку. Профілактичні щеплення здійснюються в пунктах щеплень, які можуть бути постійними або тимчасовими. Щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Відповідальним за проведення профілактичних щеплень є керівник ЗОЗ або ФОП. Порядок проведення профілактичних щеплень визначається наказом з чітким визначенням відповідальних осіб і функціональних обов`язків медичних працівників, які братимуть участь у їх проведенні. Обсяги профілактичних щеплень узгоджуються із Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у липні - серпні кожного року. Для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до ЗОЗ або до місця надання медичних послуг ФОП осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень. Медичний огляд перед щепленням є обов`язковим. При виявленні негативних змін у стані здоров`я особи призначається додаткове медичне обстеження згідно з чинними протоколами надання медичної допомоги особам відповідно до медичних показань. У медичній документації здійснюється відповідний запис лікаря про дозвіл на проведення щеплення та вкладається форма № 063-2/о. Профілактичні щеплення мають проводитися лише у пунктах щеплення. Запис про проведене щеплення робиться в одній з таких форм: № 097/о; № 112/о; № 025/о;

№ 003/о. Крім того, вказуються такі дані: торговельна назва вакцини/анатоксину, назва виробника, доза, серія, термін придатності вакцини/анатоксину. У разі використання імпортної вакцини/анатоксину зазначається оригінальне найменування українською мовою. Внесені до медичної облікової документації дані щодо щеплення засвідчуються підписом лікаря. Після проведення профілактичного щеплення повинно бути забезпечене медичне спостереження (нагляд за особою протягом певного часу після введення вакцини/анатоксину) протягом терміну, визначеного інструкцією про застосування відповідної(го) вакцини/анатоксину. Якщо в інструкції про застосування вакцини/анатоксину не вказано термін спостереження, особа, якій було проведено щеплення, повинна перебувати під наглядом медичного працівника не менше 30 хвилин після вакцинації. У відповідних формах медичної облікової документації

(№ 097/о, № 112/о, № 025-1/о, № 025/о, № 003/о) необхідно відмітити характер і терміни у разі виникнення загальних або місцевих реакцій та провести їх реєстрацію згідно з Порядком здійснення фармаконагляду, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2006 року № 898, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2007 року за № 73/13340 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 26 вересня 2016 року № 996). У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по ЗОЗ.

Пунктом 17 Положення встановлено, що факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою № 063-2/о, підписується як громадянином (при щепленні неповнолітніх - батьками або іншими законними представниками, які їх замінюють), так і медичним працівником.

Згідно з п. 18 Положення, у кожному пункті щеплень повинні бути інструкції із застосування всіх медичних імунобіологічних препаратів, що використовуються для проведення щеплень (у тому числі тих, які не входять до переліку обов`язкових), протоколи надання медичної допомоги при невідкладних станах відповідно до чинних нормативів, підготовлені набори лікарських засобів та вироби медичного призначення для надання медичної допомоги при невідкладних станах, а також аптечки для надання термінової медичної допомоги медичним працівникам та технічному персоналу.

З вищезазначеного вбачається, що обов`язковому медичному щепленню особи передує її медичний огляд перед щепленням, що є обов`язковим. Окрім того, для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг, осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень. Крім того, про проведене щеплення робиться запис у відповідній документації, а факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою №063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником.

Також на рівні національного законодавства процедура відсторонення працівника від роботи у разі відмови чи ухилення у встановленому законом порядку від обов`язкових профілактичних щеплень встановлена Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 7 Закону, підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; негайно інформувати органи державної санітарно-епідеміологічної служби про надзвичайні події і ситуації, що становлять загрозу здоров`ю населення, санітарному та епідемічному благополуччю.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 цього ж Закону обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Відповідно до ст. 31 Закону посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України є головні державні санітарні лікарі та їх заступники, інші працівники державної санітарно-епідеміологічної служби України, уповноважені здійснювати державний санітарно-епідеміологічний нагляд згідно з цим Законом.

Порядок внесення посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи згідно з Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи та іншої діяльності, що затверджена наказом МОЗ від 14 квітня 1995 року № 66, із змінами, внесеними згідно з наказом МОЗ від 30 серпня 2011 року № 544.

Згідно з п. 2.3 Інструкції подання - це письмовий організаційно-розпорядчий документ державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Підставою для внесення подання можуть бути дані з акта перевірки об`єкта, довідка медичних закладів тощо (п. 2.4. Інструкції).

Відповідно до п. 2.5. Інструкції подання складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання.

Пунктом 1.2.5 п. 1.2. Інструкції визначено, що особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються, зокрема, окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року.

Необхідно відмітити, що зазначеним Календарем (із змінами) не передбачено обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19, однак таке обов`язкове щеплення для зазначеної категорії працівників встановлено Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням із змінами, затвердженим наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153, який набрав чинності 08 листопада 2021 року, що узгоджується з п. 2 Розділу 1 цього Календаря, згідно з яким обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи.

Наявність постанови Кабінету Міністрів України, якою передбачено відсторонення від роботи працівників у разі відмови чи ухилення від проходження обов`язкового щеплення і у якій є посиланням на ст. 46 КЗпП України та на ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не може бути підставою для недотримання керівником установи під час такого відсторонення працівника від роботи вимог Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Отже, законодавством визначено порядок проведення профілактичних щеплень, а також передбачено порядок, згідно з яким встановлюється та оформлюється документально факт відмови особи від проведення щеплення.

Іншого порядку відмови від обов`язкових профілактичних щеплень а ні цей, а ні будь-який інший закон не містять. Не містить цей закон і іншої підстави для встановлення юридичного факту відмови особи від обов`язкових профілактичних щеплень, а ніж відібране лікарем письмове підтвердження особи від вакцинації або акт, складений лікарем у присутності свідків, про відмову скласти особою таке письмове підтвердження.

Підставою для відсторонення від роботи позивача ОСОБА_1 у наказі № 295-ОС від 13 грудня 2021 року стало посилання на повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 від 13 грудня 2021 року, складене в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, який у своїх діях при відстороненні позивача керувався ст. 46 КЗпП, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236.

Враховуючи це, посилання відповідача у наказі про відсторонення як на підставу такого відсторонення - повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19, є порушенням вимог ч.ч.2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

І навпаки, наказ № 295-ОС від 13 грудня 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи не містить відомостей на підтвердження відмови позивача здійснити щеплення у порядку, встановленому ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності відсторонення позивача від роботи, у тому числі наявності у цьому конкретному випадку встановлених законодавством підстав для відсторонення, не доведено належними, допустимими доказами факту відмови чи ухилення її від обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19, а також не дотримано встановленого ст. 7, ч. 2

ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», який має вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти, порядку відсторонення позивача від роботи та не дотримано встановленого законодавством строку (періоду), на який працівника може бути відсторонено до проходження обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 (за відсутності протипоказань), а саме, лише на період встановленого Кабінетом Міністрів України карантину.

Крім того, повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 від 13 грудня 2021 року по суті містить вимогу працівнику надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень.

Європейська хартія прав пацієнтів у статті 6 гарантує кожному право на конфіденційність особистої інформації, включаючи інформацію про свій стан здоров`я і можливі діагностичні чи терапевтичні процедури, а також на захист своєї приватності під час проведення діагностичних оглядів.

Конституція України (статті 32 і 34) та статті 285 і 286 ЦК України гарантують ці ж права на національному рівні.

Основи законодавства України про охорону здоров`я (Закон України від 19.11.1992 року (статті 39-1, 40, 78 («г») стверджують, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта.

За визначенням у ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Враховуючи наведені нормативно-правові акти, визначення терміну «профілактичні щеплення», наведеного у ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», суд вважає, що під дію ст. 11 Закону України «Про інформацію» підпадають будь-які медичні відомості/втручання/маніпуляції/діагнози тощо.

Конституція України у ст. 19 визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За таких обставин, вимога відповідача до позивача надати відомості, що стосуються наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, є порушенням вимог ст. 19 Конституції України, права позивача на конфіденційність та повагу до його приватного життя.

Щодо вимог про зобов`язання виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу до часу фактичного виконання судового рішення, суд вважає необхідним зазначити таке.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року в справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) суд дійшов до висновку, що у разі незаконного відсторонення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не частини невиплаченої заробітної плати».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні висновки містяться у роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у якій зазначено, якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно довідки №100 від 14 грудня 2021 року заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці перед відстороненням від роботи складала 25170,89 грн. (а.с. 34).

Слід зазначити, що дані щодо середньоденної та середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 беремо за 2 місяці до незаконного відсторонення позивача, тобто до 14 грудня 2021 року.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 була відсторонена від роботи 14 грудня 2021 року і відповідно до довідки №100 від 14 грудня 2021 року за останні два місяці, що передували відстороненню ОСОБА_1 фактично пропрацювала 42 робочих дні та сукупно отримала 25170,89 грн, середньоденна зарплата становить 25170,89:42 = 599,31 грн.

З урахуванням того, що позивача ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 14 грудня 2021 року і відсторонення тривало по 12 березня 2022 року (дата фактичного допуску до роботи), тому загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється починаючи з 14 грудня 2021 року по 12 березня 2022 року і складає 60 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного відсторонення ОСОБА_1 від роботи складає 35958,60 грн (599,31 грн х 60 днів) і підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини, оскільки відповідачем не доведено правомірності відсторонення позивача від роботи, у тому числі наявності у цьому конкретному випадку встановлених законодавством підстав для відсторонення, не доведено належними, допустимими доказами факту відмови чи ухилення її від обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19, а також не дотримано встановленого ст. 7, ч. 2

ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», який має вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти, порядку відсторонення позивача від роботи та не дотримано встановленого законодавством строку (періоду), на який працівника може бути відсторонено до проходження обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 (за відсутності протипоказань), а саме, лише на період встановленого Кабінетом Міністрів України карантину, а тому суд вважає позовні вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816 гривень, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі1816 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання дій Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області протиправними та вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області № 295-ОС від 13 грудня 2021 року про відсторонення від роботи ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року по 12 березня 2022 року в сумі 35958,60 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 60 копійок) гривень з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів..

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, місцезнаходження: вул. Смілянська, 120, м. Черкаси, Черкаська область, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя В.В.Левченко