Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/1427/22
Провадження 4-с/711/64/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі: Копаєвій Є.В.

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Булатецького А.А.

державного виконавця Павлик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» на рішення та дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Ніни Іванівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» - адвокат Слободянюк А.І. - звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: 1) визнати неправомірними дії та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.08.2022р.; 2) зобов`язати державного виконавця Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. усунути порушення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 03.08.2022р. про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №711/1427/22, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 19.07.2022р.; 3) стягнути з Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ТОВ «Нова митниця» 7 400 грн. в якості відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу.

В обґрунтування скарги зазначено, що повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття його до виконання з підстав відсутності зазначення у виконавчому документі дати народження боржника є неправомірним, оскільки державний виконавець не позбавлений можливості під час виконання судового рішення отримати необхідну йому інформацію про боржника з відповідних баз даних і реєстрів.

Від державного виконавця Павлик Н.І. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому зазначено, що державний виконавець не мав технічної можливості відкрити виконавче провадження чи винести постанову про відкриття виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень без внесення до такої системи відомостей про число, місяць, рік народження боржника, а внесення таких відомостей після відкриття виконавчого провадження не допускається.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Слободянюк А.І. просив залишити без розгляду вимоги скарги про зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 03.08.2022 року, оскільки на теперішній час судове рішення фактично виконане боржником в добровільному порядку. В іншій частині підтримав доводи скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні 11.11.2022 року державний виконавець Павлик Н.І. заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що відкриттю виконавчого провадження передує внесення відповідних відомостей про виконавчий документ у Автоматизовану систему виконавчих проваджень, де внесення даних про дату народження боржника є обов`язковим реквізитом і відсутність таких даних перешкоджає нормальні роботі реєстру. Також зауважила, що заявнику було відомо про дату народження боржника і цей недолік виконавчого документу можна було усунути шляхом звернення до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі. В судове завдання 16.11.2022 року державний виконавець Павлик Н.І. не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки. Представник ОСОБА_2 адвокат Булатецький А.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та скасування повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу без виконання.

За клопотанням представника скаржника ухвалою суду від 11.11.2022 року залишено без розгляду скаргу в частині вимоги про зобов`язання державного виконавця Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. усунути порушення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 03.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №711/1427/22, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 19.07.2022 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги та надані учасниками справи письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.06.2022 року у справі №711/1427/22 (провадження №2/711/1388/22) закрито провадження в цивільній справі за позовом ТОВ «Нова митниця» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання багатоквартирного будинку. Цим же судовим рішенням з ОСОБА_2 стягнуто на користь ТОВ «Нова Митниця» в якості компенсації витрат на правничу допомогу адвоката суму коштів в розмірі 4 000 грн. Зазначене судове рішення набрало законної сили 05.07.2022 року, а 19.07.2022 року судом видано виконавчий лист для виконання відповідної ухвали суду в частині стягнення коштів в сумі 4 000 грн. з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Нова Митниця».

03.08.2022 року представник стягувача адвокат Слободянюк А.І. направив на адресу Придніпровського ВДВС у м. Черкаси заяву про відкриття виконавчого провадження разом з копією ухвали суду від 16.06.2022 року №711/1427/22, оригіналом виконавчого листа від 19.07.2022 року №711/1427/22, копією довідки від 25.05.2022 року про відкриття банківського рахунку ТОВ «Нова Митниця» в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та копією документу на підтвердження повноважень представника (ордер). Зазначена заява отримана органом виконавчої служби 05.08.2022 року.

11.08.2022 року старший державний виконавець Придніпровського ВДВС в м. Черкаси Павлик Н.І., з посиланням на п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесла рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документі стягувачу без прийняття до виконання, яке того ж дня направлене засобами поштового зв`язку до ТОВ «Нова Митниця». Таке рішення державного виконавця обґрунтоване тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить дати народження боржника.

Відповідне повідомлення державного виконавця отримано стягувачем (ТОВ «Нова Митниця») 26.08.2022 року.

Не погоджуючись з рішенням державного виконавця стягувач звернувся до суду з зазначеною скаргою 30.08.2022 року.

Надаючи оцінку доводам скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина гарантується (стаття 1, частина друга статті 3, частини перша, третя статті 8).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.1291 Конституції України, ст. 18 ЦПК).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України від 02.06.2016р. №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону №1404 передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону №1404 на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.05.2014 р. у справі №487/3774/16-ц, від 26.12.2018р. у справі № 749/1181/16-ц, від 08.05.2019р. у справі № 813/2125/16, від 19.09.2019р. у справі №469/1357/16-ц, від 16.10.2019р. у справі №219/7439/14-ц., від 07.06.2022р. у справі №761/20750/13.

Також додатково аналізуючи законодавчі норми щодо провадження примусового виконання судових рішень Верховний Суд у постанові від 24.12.2020р. у справі №639/2561/18-ц зазначив, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документу, а отже дії старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС в м. Черкаси Павлик Н.І. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у ньому дати народження боржника, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Додатково оцінюючи доводи державного виконавця, суд вважає за необхідне звернути увагу, що п. 7 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. №2432/5, передбачено можливість доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова. За таких обставин твердження державного виконавця про відсутність технічної можливості відкрити виконавче провадження без наявності інформації про дату народження боржника, але за умови наявності інших відомостей, які з достатньою точністю ідентифікують особу боржника (РНОКПП, адреса проживання тощо), є необґрунтованими.

Таким чином, доводи стягувача про неправомірність дій державного виконавця є обґрунтованими, а скарга в цій частині підлягає задоволенню із скасуванням рішення виконавця у формі повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Стосовно вимог скарги про відшкодування за рахунок державного виконавця витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України), а відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до скарги додано договір про надання правової допомоги від 12.03.2022р. №48 /а.с. 22-23/, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 12.03.2022р. /а.с. 24/, акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат від 29.08.2022р. /а.с. 25/, детальний опис робіт виконаних адвокатом /а.с. 26-27/, довідка адвоката про отримання коштів від 29.08.2022р. /а.с. 28/.

Надаючи оцінку таким доказам з точки зору належності, допустимості та достатності, слід звернути увагу, що договір про надання правової допомоги, додаткова угода до договору та акт приймання-передачі наданих послуг не містять в собі жодних відомостей про те, що вони стосуються діяльності адвоката з представництва інтересів ТОВ «Нова Митниця» саме у цій судовій справі (провадження №4-с/711/64/22), тобто з приводу оскарження дій державного виконавця при виконанні судового рішення від 16.06.2022р. по справі №711/1427/22. Надані представником стягувача детальний опис робіт виконаних адвокатом та довідка про отримання коштів, в яких згадується про судове провадження за скаргою на дії державного виконавця, складені одноособово адвокатом, а відтак не підтверджують погодження здійснення таких витрат ТОВ «Нова Митниця» саме по судовому провадженню №4-с/711/64/22.

Окрім того, враховуючи сутність скарги та порушеного перед судом питання, особливості здійснення судом провадження за скаргами на дії державного виконавця, а також зміст процесуальних дій, вчинених учасниками у справі, суд приходить до висновку, що дана справа є незначної складності, з огляду на що, зазначені у наданих представником стягувача документах витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 400 грн. є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Слід відзначити, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що стягувачем не надано до суду належних та достатніх у розумінні ст.ст. 77, 80, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України доказів здійснення з особою, яка надавала правничу допомогу, розрахунку за послуги з правової допомоги, обумовлені здійсненням представництва інтересів стягувача у судовій справі за провадженням №4-с/711/64/22 (квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). У якості документу, підтверджуючого сплату витрат на правову допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 12.03.2022р. №48 скаржником надано до суду копію довідки адвоката від 29.08.2022р. про оплату послуг з «підготовки та подачі до Придніпровського районного суду м. Черкаси скарги на рішення державного виконавця». Будь-яких інших документів для підтвердження здійснених витрат скаржником не надано.

З огляду на наведене, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 400 грн. не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищезазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.06.2018р. у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 18, 77, 80, 141, 259, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» на рішення та дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Ніни Іванівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Ніни Іванівни від 11 серпня 2022 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №711/1427/22, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 19 липня 2022 року.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 17 листопада 2022 року.

Головуючий: В.М . Скляренко