ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7604/22 Справа № 243/2541/22 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Гаржа О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити нарахування заборгованості по страховим виплати та виплатити нараховані кошти заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2022 року через систему Електронний суд ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити нарахування заборгованості по страховим виплати та виплатити нараховані кошти заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 84 роки у м. Донецьк від тривалої хронічної хвороби серця. Після смерті батька він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого була заведена спадкова справа №2/2021, яка була закінчена на час його звернення з цим позовом до суду, оскільки йому 22 червня 2021 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого батька, яке складається із земельної ділянки. Водночас до спадщини за законом позивачу відійшла сума недоотриманої за життя померлим батьком пенсії в розмірі 294690 грн. 43 коп., яка нараховувалася пенсійним органом спадкодавцю безперервно по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначив, що він є єдиним спадкоємцем свого батька ОСОБА_2 . За життя батько позивача був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 та у зв`язку із професійним захворюванням через тривалу роботу в гірничодобувній промисловості перебував на обліку в Будьонівському районному м. Донецька відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Донецька, де отримував щомісячні страхові виплати, пов`язані із захворюванням. Страхові виплати батькові були призначені та нараховувалися згідно довідки медико-соціальної (експертної) комісії серія 2-18 АГ №241434 від 27 травня 1994 року та відповідно до якої йому було встановлено інвалідність загального захворювання другої групи довічно, без призначення чергового переогляду. Через розпочату 14 квітня 2014 року антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей, а також окупації м. Донецьк в листопаді 2014 року батько позивача вимушений був покинути своє місце реєстрації і проживання у м. Донецьк та виїхати на тимчасове місце проживання на підконтрольну владі України територію до м. Маріуполь, де зареєструвався як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується відповідною довідкою. З отриманням статусу внутрішньо переміщеної особи та у зв`язку з припиненням виконавчих органів Фонду соціального страхування України, що розташовані на тимчасово окупованих територіях України, батько позивача став на облік у Маріупольському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, через яке продовжив отримувати щомісячні страхові виплати по травень 2016 року включно. В червні 2016 року батько позивача з метою обстеження стану належної йому нерухомості за місцем реєстрації тимчасово виїхав до м. Донецьк, де переніс загострення хронічної хвороби серцево-судинної системи у формі інсульту та в подальшому не зміг повернутися до м. Маріуполь, оскільки був невідкладно госпіталізований до медичного закладу м. Донецьк, де проходив тривале лікування. Госпіталізація і транспортування батька позивача на підконтрольну владі України територію, в тому числі і до м. Маріуполь за медичними показниками, через похилий вік хворого були неможливими. Як стало відомо згодом, спірним рішенням Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахування страхових виплат та їх виплати батькові було припинено з 01 червня 2016 року у зв`язку із закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи, та не нараховувалися і не виплачувалися останньому по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про вказане прийняте рішення, ані батько позивача, ані члени його сім`ї повідомлені не були. Батько позивача по при обізнаність, що інвалідність йому встановлена довічно, був переконаний, що і страхові виплати є призначеними йому довічно, та їх нарахування і виплати не можуть бути пов`язані з фактичним місцем його проживання, та зі строком дії його довідки внутрішньо переміщеної особи, а тому батько позивача не мав приводу звертатися до будь-якого територіального органу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявами про вчинення тих чи інших дій щодо страхових виплат, в тому числі з їх поновлення. Після смерті батька та відкриття спадкової справи в інтересах позивача, як єдиного спадкоємця, нотаріус звернувся до Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за місцем перебування на обліку особової справи потерпілого ОСОБА_2 17 березня 2021 року Добропільське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило нотаріуса про відсутність недоотриманих спадкодавцем сум страхових виплат, оскільки їх було призупинено з червня 2016 року, а ОСОБА_2 в подальшому не скористався своїм правом на отримання щомісячних страхових виплат та як внутрішньо переміщена особа після зазначеної дати не звертався за продовженням раніше призначених та нарахованих виплат до відділень Фонду, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Після смерті батька, вважаючи безпідставним рішення про припинення нарахувань страхових виплат та їх виплат 06 вересня 2021 року позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з проханням поновити, нарахувати страхові виплати померлому батькові за період з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року та виплатити нараховану суму страхових виплат йому, як спадкоємцю. Листом від 22 вересня 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило, що нарахування страхових виплат припинено ОСОБА_2 з червня 2016 року через закінчення строку дії його довідки внутрішньо переміщеної особи на підставі ч. 6 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та у подальшому не поновлювалося через те, що за життя ОСОБА_2 не оскаржував дії Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, не виявив волі та інтересу на те, щоб відновити нарахування щомісячних страхових виплат, а тому за період з дати припинення 01 червня 2016 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати не нараховувалися та не можуть бути виплачені чи то включені до спадщини. Позивач вважає незаконними рішення та дії Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, та водночас відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в задоволенні його заяви від 06 вересня 2021 року. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування заборгованості по страховим виплатам внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за минулий період з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року, що належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та виплатити нараховані кошти заборгованості спадкоємцеві за законом ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму судового збору сплаченого при поданні позову.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шведа А.М. Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з 01червня 2016 року по 16 грудня 2020 року. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: 84122, Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , сум страхових виплат за період з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: 84122, Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області просить рішення суду від 22 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Шведа А.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 22 вересня 2022 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК).

Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати).

Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України №1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі ст. 28 зазначеного Закону № 1105-XIVгрошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зазначено, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19.

З матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с.9).

Встановлено, відповідно до довідки від 29 листопада 2014 № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є тимчасово переміщеною особою з тимчасово окупованої території м. Донецьк до м. Маріуполя Донецької області.

У зв`язку із професійним захворюванням через тривалу роботу в гірничодобувній промисловості ОСОБА_2 за життя перебував на обліку в Будьонівському районному м.Донецька відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Донецька, де отримував щомісячні страхові виплати, пов`язані із захворюванням (а.с.20).

Страхові виплати за життя ОСОБА_2 були призначені та нараховувалися згідно довідки медико-соціальної (експертної) комісії серія 2-18 АГ №241434 від 27 травня 1994 року та відповідно до якої останньому було встановлено другу групу інвалідності довічно загального захворювання, без призначення чергового переогляду (а.с.18).

З отриманням статусу внутрішньо переміщеної особи за життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Маріупольському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, та продовжив отримувати щомісячні страхові виплати по травень 2016 року включно.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого 18 лютого 2021 року Шевченковським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 84 років у м. Донецьк в Україні (а.с.8).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63761316 від 02.03.2021 зареєстрована спадкова справа №2/2021, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гармаш Ю.В. від 22 червня 2021 року та зареєстрованого за №1015, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1000 га за кадастровим номером :05:000:0360, місце розташування якої є Донецька область, Лиманський (колишня назва Краснолиманський) район, Криволуцька сільська рада, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального дачного будівництва (а.с.16).

Згідно листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 березня 2021 року № 0580-12-8/10996 наданого на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гармаш Ю.В. слідує, що станом на 18 березня 2021 року у пенсіонера ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась недоотримана пенсія в розмірі 294690 грн. 43 коп. (а.с.17).

Згідно листа Добропільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 17 березня 2021 року №22.01/03-257 наданого на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гармаш Ю.В. слідує, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 перебував на обліку в Будьонівському районному м. Донецька відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Донецька, де отримував щомісячні страхові виплати, пов`язані із профзахворюванням. В подальшому, як внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 перебував на обліку в Маріупольському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові виплати за період з грудня 2014 року по травень 2015 року та з грудня 2015 року по травень 2016 року. З червня 2016 року ОСОБА_2 не скористався своїм правом на отримання щомісячних страхових виплат та не звертався як внутрішньо переміщена особа за продовженням раніше призначених та нарахованих страхових виплат до відділень Фонду, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, тому недоотримані суми страхових виплат відсутні (а.с.19).

Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 22 вересня 2021 року №Л-01-04/19-727 надісланого ОСОБА_1 згідно його запиту слідує, що ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку в Маріупольському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові виплати за період з грудня 2014 року по травень 2015 року та з грудня 2015 року по травень 2016 року. З червня 2016 року страхові виплати ОСОБА_2 були припинені у зв`язку із закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи на підставі ч. 6 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За життя ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржував дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського відділення, тобто не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Отже, відповідні суми йому за життя у період з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року не нараховувалися, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті (а.с.23).

Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14 липня 2022 року №01-04/15-1187 наданого представнику ОСОБА_1 адвокату Шведа А.М. згідно його запиту вбачається, що з 01 червня 2016 року щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 було припинено у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. Надалі ОСОБА_2 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до будь-яких відділень управлінь Фонду не звертався, щомісячні страхові виплати йому не нараховувалися, тому заборгованість відсутня. У зв`язку з цим надати відомості про нараховані суми не вбачається можливим (а.с.20).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що ОСОБА_2 з червня 2016 року були припинені страхові виплати у зв`язку закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи на підставі ч. 6 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Статтею 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачені підстави припинення страхових виплат і надання соціальних послуг, так п.6 ч.1 ст. 46 даного Закону, на який у відзиві на позовну заяву та своїх відповідях посилається відповідач, визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством.

Однак, ні ст. 46 Закону, ані будь-який інший закон не містить підстави для припинення страхових виплат, у зв`язку закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що батьку позивача ОСОБА_2 з 01 червня 2016 року відповідачем були припинені страхові виплати у спосіб не передбачений діючим законодавством, тому дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 страхових виплат з 01 червня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 є протиправними.

Враховуючи, що померлий ОСОБА_2 за життя мав право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року, тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний здійснити нарахування та виплату саме спадкоємцю ОСОБА_1 сум страхових виплат за період з 01 червня 2016 року по 16 грудня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити нарахування заборгованості по страховим виплати та виплатити нараховані кошти заборгованості.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова