Справа №201/4780/22
Провадження № 2/201/2527/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого -судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на утримання дитини (а.с. №3-9).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.08.2022р. позовна заява прийнята до розгляду та у відповідності до ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№43).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , на утримання якого з відповідача рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2019р. стягнуті аліменти в розмірі 1 000грн. З березня 2022р. по липень 2022р. відповідач не сплачував аліментів та мав заборгованість у розмірі 4 217грн. 25коп. На сьогоднішній день розмір аліментів, які стягнуті судом, менший ніж мінімально встановлений розмір аліментів для дитини відповідного віку, а тому виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів до 3 000грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не перевищить встановлений Міністерством соціальної політики фактичний розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Крім того, позивачкою були понесені додаткові витрати на утримання дитини, а саме придбані канцтовари до школи на суму 1 985грн., придбано настільну розвиваючу гру вартістю 380грн., а також придбано велосипед вартістю 5 300грн. та комод вартістю 2 650грн. Загальний розмір додаткових витрат, які були понесені позивачкою, становить 10 315грн., а отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума 5 157грн. 50коп. Позивачка просила збільшити розмір аліментів, стягнутих у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини, який було встановлено рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2019р. у справі № 179/26/19 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 3 000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 5 157грн. 50коп.

08.09.2022р. в порядку ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив, в якому відповідач посилався на те, що у нього дійсно існувала заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла у зв`язку з додатковими витратами на його утримання та утримання матері через погіршення стану здоров`я обох. При цьому, 08.08.2019р. відповідач погасив в повному обсязі заборгованість по аліментам. Не заперечуючи проти обов`язку утримувати дитину, відповідач зазначив, що не має фінансової можливості на це. Він не працює, в 2013 році отримав виробничу травму, після якої ступінь втраченої працездатності становить 25%. Відповідач зазначає, що його матеріальне становище не змінилося в сторону покращення, він не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину, на яку сплачує аліменти, має на утриманні матір, яка є інвалідом 3 групи та потребує матеріальної допомоги, а тому просив відмовити в частині позову щодо збільшення розміру аліментів до 3 000грн. Щодо додаткових витрат на утримання дитини, в задоволенні позову також просив відмовити, оскільки позивачкою не доведено, що придбання велосипеду, комоду та шкільних речей пов`язано з особливими обставинами розвитку сина. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.№55-59).

05.10.2022р. в порядку ст. 179 ЦПК України до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки адвокат Яланська Ю.П. (діє на підставі ордера серія АЕ № 1145045 від 27.07.2022р. - а.с.№46), посилалася на те, що відповідачем не надана медична документація за попередній період задля порівняння динаміки стану його здоров`я в сторону погіршення. Адвокат звертала увагу суду на те, що, відповідач, посилаючись на те, що значні кошти він витрачає на лікування, не надає відповідних доказів, а з долучених до відзиву документів вбачається, що він отримує безоплатне медичне лікування. Щодо неможливості працевлаштуватися, представник позивачки зазначила, що відповідач є працездатною особою, хоча і є певний ступень втрати працездатності, однак він може виконувати різні види роботи, які не пов`язані із важкою працею або перепадами температур. Звертала увагу суду на те, що відповідач звільнився на початку 2020р. за останнім місцем роботи, не має офіційного працевлаштування понад два з половиною роки, а тому посилання на те, що введення в Україні воєнного стану стало причиною неможливості працевлаштування не відповідає дійсності. Стосовно перебування на утриманні відповідача матері, яка є інвалідом 3 ї групи, представник позивачки зазначила, що мати відповідача є працездатною особою, яка має працездатного чоловіка та ще одного повнолітнього сина, а тому відповідно до положень ст. 202 СК України відповідач не має обов`язку щодо утримання працездатної матері. Також представник позивачки посилалася на те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві (а.с.№76-80).

Відповідач не скористався правом подачі заперечень на відповідь на відзив (ст. 180 ЦПК України).

Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про наявність в провадженні суду даної цивільної справи (а.с.№51), письмових пояснень не надала (ст. 181 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом ДРАЦС ДМУЮ, серія НОМЕР_1 від 16.12.2015р. (а.с.№18).

Малолітній син проживає разом із позивачкою, що встановлено рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2019р. по цивільній справі № 179/26/19. Зазначеним рішенням суду було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1 000грн. до досягнення дитиною повноліття (а.с.№19-20).

Відповідач також є батьком малолітньої доньки від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом ДРАЦС РС Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.№62), та сплачує на її утримання аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років, що підтверджується рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2014р. по цивільній справі № 180/24/14-ц (а.с.№63).

З копії трудової книжки відповідача (серія НОМЕР_2 ) вбачається, що 28.02.2020р. його звільнено з посади за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП (а.с.№69).

Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 зазначає, що як розмір аліментів, так і спосіб їх стягнення визначаються судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому, право застосування норми закону належить виключно суду.

Враховуючи висновки Верховного Суду України та положення ст. 184 СК України визначення розміру твердої грошової суми належить виключно суду з урахуванням встановлених по справі фактичних обставин та наданих сторонами доказів на підтвердження цих обставин.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом під час визначення розміру аліментів, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні).

З поданої позивачкою довідки Марганецького ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 18.21-34/22372 від 14.07.2022р. вбачається, що розмір аліментів, який стягнуто судом становить 1 000грн. Аліменти відповідачем сплачувалися у розмірі 50% прожиткового мінімуму: з лютого 2019р. в сумі 1 013грн. 50коп., з липня 2019р. - в сумі 1 059грн., з грудня 2019р. - в сумі 1 109грн., з липня 2020р.- в сумі 1 159грн., з січня 2021р. - в сумі 1 197грн. 50коп., з липня 2021р. - в сумі 1 255грн., з грудня 2021р. - в сумі 1 309грн. (а.с.№25-26).

Станом на 10.07.2022р. відповідач мав заборгованість по аліментам в розмірі 4 217грн.25коп., яка погашена 07.08.2022р., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 (а.с.№ 26, 70).

Позивачкою на підтвердження витрат понесених на утримання сина надані квитанції про придбання одягу на загальну суму 3 370грн. (а.с.№30), придбання продуктів харчування, ліків, тощо (а.с.№ 33-36).

Також позивачкою надані квитанції до прибудинкових касових ордерів про оплату Котовській сільській раді батьківської плати за послуги харчування (а.с.№37-41).

З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач сплачує мінімально встановлений законом розмір аліментів 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до інформації, що міститься на сайті Міністерства соціальної політики України вартість набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років на місяць становить 3 108грн. 86коп., вартість непродовольчих товарів становить на місяць 992грн. 54коп., вартість набору послуг дорівнює 1 207грн. 62коп., загальний розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років становить на місяць 5 309грн. 02коп.

Отже, мінімальний розмір коштів, який щомісячно має витрачати кожний з батьків на дитину у віці від 6 до 18 років, становить 2 654грн. 51коп.

З поданих відповідачем доказів вбачається, що він має на утриманні ще одну дитину від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює з лютого 2020р., втратив 25% професійної працездатності згідно довідки серія 12 АА № 063303 від 27.07.2022р. (а.с.№67), що враховано судом під час визначення розміру аліментів.

Разом з тим, з поданих відповідачем доказів не вбачається, що стан його здоров`я погіршився, оскільки до такого висновку лікарі не дійшли. Крім того, доказів того, що відповідач є непрацездатною особою також суду не надано.

Так виписка № 147 від 11.01.2022р. з медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) містить посилання, що ОСОБА_2 був виписаний з лікарняного закладу з поліпшенням зменшилась інтенсивність болю та запаморочення і рекомендовано масаж шийного відділу хребта та використання лікарських препаратів - мемостім, долобене гель (а.с.№65).

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № ЕА1911 неврології № 1 ОКЛМ зазначено, що загальний стан відповідача задовільний та рекомендовано диспансерний нагляд у невролога, уникати фізичних та психоемоційних перенавантажень, впливу високих та низьких температур, рекомендовані лікарські препарати дулоксетін та прегабалін (а.с.№66).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги зазначено, що ступень втрати професійної працездатності становить 25% (а.с.№67).

Приймаючи до уваги, що у відповідача двоє дітей, на користь яких він сплачує аліменти, та хоча й має 25% втрати професійної працездатності, однак є працездатною особою, доказів про джерела для існування або доказів перебування у центрі зайнятості у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися суду не надав, а також враховуючи, що відповідач сплачує мінімально встановлений розмір аліментів на сина, який на сьогоднішній день не відповідає реальним витратам на дитину, суд вважає змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 на користь його матері у розмірі 3 000грн.

При визначенні розміру аліментів, судом враховано, що аліменти у розмірі 3 000грн. з урахування віку дитини та визначеного Міністерством соціальної політики України загального розміру прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років у розрахунку на місяць, будуть достатніми для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому, судом також враховано, що і позивачка має фінансову можливість витрачати на сина щомісячно 3 000грн., враховуючи розмір її заробітної плати, що підтверджується довідкою з місця роботи від 20.07.2022р. № 4/799 (а.с.№15).

Посилання відповідача, що на його утриманні знаходиться також і мати, яка є інвалідом третьої групи, суд оцінює критично, оскільки в силу положень ст.202 СК України відповідач має обов`язки щодо утримання лише непрацездатних батьків.

Мати ж відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не досягла пенсійного віку, а тому є працездатною особою, яка отримує пенсію по інвалідності, як інвалід 3 групи за загальним захворювання (а.с.№64). При цьому, відповідачем не надано доказів, що розмір пенсії його матері є недостатнім та вона потребує додаткового матеріального утримання.

В будь якому випадку, у матері відповідача є ще працездатний чоловік та ще один син.

Посилання відповідача на відсутність у нього доходу та ненадання позивачкою доказів покращення його матеріального положення або стану здоров`я, суд також оцінює критично, оскільки з поданих відповідачем доказів не вбачається медичних протипоказань йому взагалі працювати. До того ж, відповідач у разі неможливості самостійно працевлаштуватися має право стати на облік, як особа, що звертається за сприянням у працевлаштуванні до відповідної державної служби зайнятості за місцем проживання.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, цим рішенням суд змінює розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області щомісячно від 13.06.2019р. по цивільній справі № 179/26/19 з 1 000грн. на 3 000грн.

Також, слід видати новий виконавчий лист, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, РНОКПП - НОМЕР_3 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 3 000грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , починаючи стягнення аліментів у цьому розмірі від дня набрання рішенням суду законної сили.

Крім того, суд вважає необхідним відкликати виконавчий лист № 179/26/19 від 22.08.2019р., виданий Марганецьким районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13.06.2019р. по цивільній справі № 179/26/19 про щомісячне стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП- НОМЕР_4 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000грн. на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 10.01.2019р. і до повноліття.

Підстав для зазначення в рішення суду про те, що стягнення аліментів має відбуватися у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, немає, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) зазначається лише при стягненні аліментів в частині від заробітку (доходу) боржника, тоді як в межах цієї цивільної справи позивачкою поставлено питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.

Щодо індексації аліментів, яку позивачка просить застосувати у позові, то відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється самостійно підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 5 157грн. 50коп., суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цих вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд, розглядаючи цивільну справу № 607/12170/20 підкреслив, що виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивачка просила стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 5 157грн. 50коп., які включають в себе витрати по підготовці до школи (канцелярські товари на суму 1 985грн. (а.с.№29), настільну гру вартістю 380грн. (а.с. № 30), комод вартістю 2 650грн. (а.с.№28) та велосипед - вартістю 5 300 грн. (а.с.№31).

Разом з цим всі ці витрати не пов`язані з особливими обставинами, які визначені ст. 185 СК України та можуть покриватися за рахунок аліментів, які обидва батьки мають виділяти для розвитку дитини.

Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992грн. 40коп., оскільки це мінімальний розмір судового збору за вимогами майнового характеру.

Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп. за вимогами про стягнення додаткових витрат, суд вважає необхідним на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у зв`язку з відмовою позивачці в задоволенні цієї частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180 182, 184, 185, 192 СК України, постановою Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс1318, постановою Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі № 6-1489цс17, ст.ст. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини з 1 000грн. щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 3 000грн. щомісячно.

Видати виконавчий лист на підставі даного рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, РНОКПП - НОМЕР_3 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 3 000грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , починаючи стягнення аліментів у цьому розмірі від дня набрання рішенням суду законної сили.

Відкликати виконавчий лист № 179/26/19 від 22.08.2019р., виданий Марганецьким районним судом Дніпропетровської області про щомісячне стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_4 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000грн. на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 10.01.2019р. і до повноліття.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.