Справа № 462/7626/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Борисюк В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_3 21.10.2021 року звернулася в Залізничний районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_4 , в якому, уточнивши 19.01.2021 року позовні вимоги, просить стягувати аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2021 року і до повноліття дитини, та додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 11086 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.12.2019 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач є здоровий та працездатний, тому зможе сплачувати аліменти в розмірі 7000 грн. Крім того вказує, що нею понесено 11086 грн. додаткових витрат в результаті лікування, консультацій та інших витрат на доньку ОСОБА_5 , тому вважає, що з відповідача слід стягнути в судовому порядку понесені нею додаткові витрати, що становлять 11086 грн.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року вказану позовну заяву, після усунення 16.11.2021 року представником позивача недоліків згідно ухвали суду від 23.10.2021 року, прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Кобрин Л.О. подала відзив на позов (а.с.40-55, 84-100) та в судовому засіданні зазначила, що відповідач на даний час не працює, перебуває в пошуках роботи. 24.06.2021 року відповідачу було проведено оперативне втручання з видалення металоконструкцій з кісток правої гомілки, яка була встановлена 1,5 роки тому внаслідок травми ноги. Після проведеного оперативного втручання відповідач потребує нагляду травматолога та на даний час проходить лікування (реабілітацію) визначене лікарем. Відповідач не заперечує проти сплати на утримання доньки аліментів в розмірі 2100 грн. щомісячно. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем додаткових витрат на дитину у розмірі 11086 грн., то у задоволенні такої вимоги просить відмовити, оскільки позивач не надала жодних медичних документів, підтверджуючих наявність хвороби у дитини, а також медичних показань для проведення лікування та дороговартісних консультацій. Також зазначила, що вказані витрати не можуть відноситися до додаткових витрат, які викликані особливими витратами, оскільки відвідування лікаря у приватній клініці це бажання матері дитини, яке не погоджене з батьком. Також, до позовної заяви долучено чеки з супермаркету «Антошка», які підтверджують придбання одягу, однак вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини в розумінні ст.185 СК України, а входять до складу аліментних платежів.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4), та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Донька сторін ОСОБА_5 проживає разом з матір?ю, що не заперечується сторонами.

Також встановлено, що відповідачу 24.06.2021 року проведено оперативне втручання з видалення металоконструкцій з кісток правої гомілки, яка була встановлена 1,5 роки тому, внаслідок травми ноги, на підтвердження чого надав копію виписки із медичної карти абмулаторного (стаціонарного) хворого №18649 (а.с.97-98).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається, що відповідач з 27.07.2021 року звільнений з ТзОВ «Радивилівмолоко» та на даний час не працює (а.с.90-93). Об`єктивних даних щодо працевлаштування позивача стороною позивача суду не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 грн., з 1 липня - 2744 грн., з 1 грудня - 2833 грн. Відтак, мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні для дитини віком від 6 до 18 років, станом на день винесення рішення у справі складає 2618 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дитину зобов`язані обоє батьків, а відповідач працездатний, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.10.2021 року, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Приймаючи рішення щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного.

Частинами 1,2 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов?язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Положеннями ст.185 СК України визначається один із способів виконання цього обов?язку, а саме: участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так, згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв?язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За ч. 2, 3 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові №7320/383/19 від 19 грудня 2019 року.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом позивач не надала суду відповідних доказів того, що донька сторін потребує додаткових витрат, які викликані саме особливими обставинами (розвитком їх здібностей, хворобою, каліцтвом, іншими обставинами).

Як вбачається з чеків (а.с.22, 59, 60), копії яких долучені позивачем до позовної заяви, за період часу з вересня 2021 року по січень 2022 року позивачем було здійснено витрати на консультацію лікарів та вакцинацію дитини у приватному медичному центрі ТзОВ «Повноділ».

Суд погоджується з доводами представник відповідача, яка у своєму відзиві на позовну заяву вказала, що консультація лікарів та вакцинація у приватній клініці це бажання матері дитини, яке не було узгоджене з батьком дитини.

Таким чином, всупереч вимог ч.1 ст.181 СК України, судом не встановлено з матеріалів справи та не доведено ОСОБА_3 попереднього узгодження позивачкою з відповідачем питання щодо грошових витрат на консультацію лікарів та проведення вакцинації дитини саме у приватному медичному центрі. Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивач узгоджувала з відповідачем, якими саме типами вакцин мали бути зроблені дитині щеплення.

Щодо витрат позивача, пов`язаних із придбанням доньці сторін іграшок, підгузків, кремів та вітамінів, в розумінні положень ст.185 СК України також не можуть бути віднесені до складу додаткових витрат, оскільки входять до складу аліментних платежів. Ці витрати з розвитком здібностей дитини не пов?язані.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлена вимога позивача про стягнення з відповідача 11086 грн. додаткових витрат на утримання дитини не підлягає задоволенню.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справі звільнена від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову в частині позову про стягнення додаткових витрат, тому судові витрати в цій частині слід компенсувати за рахунок держави, а судовий збір в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , , який зареєстрований на АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає на АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 21.10.2021 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 908 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 10 травня 2022 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний