ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/552/22 Справа № 177/1497/20 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/1497/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Строговою Г.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, який вподальшому уточнила.

Позов, з урахуванням уточнень до нього, мотивовано тим, що з 24 лютого 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року.

Мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу, відповідач запропонував позивачці розподілити спільно нажите майно, шляхом укладення договору про розподіл спільно нажитого майна між подружжям та 31 жовтня 2017 року був укладений договір «про розподіл спільно нажитого майна між подружжям».

У вказаному договорі сторони зазначили, що під час шлюбу вони придбали спільне майно: легковий автомобіль «MITSUBISHI» моделі «ASX» типа універсал В, номер шасі і - НОМЕР_1 , чорного кольору, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ; незавершене будівництво дачних забудов та земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про - власності: 9335107 та час реєстрації 20.03.2015 р.; кухонні меблі та обладнання, придбані у 2013 р.; шафа в коридорі квартири, придбана у 2015 р.; шафа в залі, придбана у 2016 р.; диван, придбаний у 2016 р.; комп`ютер, придбаний у 2016 р.; монітор Самсунг, придбаний у 2016 р.; фотоапарат «Кенон», придбаний у 2013 р.; телевізор, придбаний у 2015 р.; телевізор, придбаний у 2006 р.; комод бежевого кольору, придбаний у 2010 р.; холодильник «Вірпул», придбаний у 2006 р.; вхідні двері до квартири, придбані у 2015 році.

Згідно вказаного договору за усною домовленістю з відповідачем, загальна вартість вищезазначеного спільного майна складала 20 000 доларів США.

Апеляційний суд визнав договір нікчемним правочином, оскільки він нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим, оскільки відповідач відмовився добровільно визнати належну позивачці частку спільного нерухомого майна, вона просила суд:

- визнати спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного будинку;

- визнати спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки;

- визнати спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири;

- визнати спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 легковий автомобіль «MITSUBISHI» моделі «ASX» типа універсал В, номер шасі і кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за відчуження вказаного автомобіля в розмірі 247537,50 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, в розмірі 246000 грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1566 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький О.М., просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, в розмірі 246000 грн. 00 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийняв до провадження змінену позовну заяву, за подання якої взагалі не сплачено судовий збір. Судом не було враховано, що позивачка не скористалася правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору позики, як такого, що укладений без її згоди. Суд дійшов помилкового висновку, що при укладенні договору позики ОСОБА_2 діяв в інтересах сім`ї, адже гроші сестра надала особисто йому, а не для сім`ї, що могла б підтвердити у судовому засіданні, однак суд відмовив у її допиті у якості свідка.

Крім того, зазначає, що позивачка вимагає стягнути кошти за автомобіль, не провівши товарознавчої експертизи, тоді як автомобіль було придбано у 2015 році та він на час продажу у 2019 році вже був у використанні, а тому його вартість безумовно зменшилась.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачка ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лівицького О.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивачку ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 24 лютого 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 9), який 16 листопада 2017 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розірваний (т. 1 а.с. 11-13).

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 10).

Відповідач 09.04.2015 року зареєстрував право власності на земельну ділянку, площею 0,0604 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1166, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2014 року (т. 1 а.с. 184,185,186).

30.11.2017 року відповідач зареєстрував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2017 року (т. 1 а.с. 190).

24.05.2003 року відповідач набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 146).

09.11.2015 року відповідач, на підставі договору № 1511-09001, придбав автомобіль «MITSUBISHI» моделі «ASX» типа універсал В, номер шасі і - НОМЕР_1 , чорного кольору, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 138-140).

Спірний автомобіль був проданий відповідачем на підставі договору купівлі-продажу СГ№7196/19/002338 від 30 березня 2019 року та автомобіль перереєстровано на іншу фізичну особу, про що свідчить інформація, надана Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 1248 (т. 2 а.с. 16-17).

Задовольняючи частково позовні вимоги про поділ майна подружжя та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя (1/2 частини вартості транспортного засобу), суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль «MITSUBISHI» є спільним сумісним майном подружжя, а вибуття із спільної сумісної власності подружжя транспортного засобу відбулось поза волею позивачки після припинення шлюбних відносин, й кошти використані не в інтересах сім`ї.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький О.М., просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, в розмірі 246000 грн. 00 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в цій частині, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошової компенсації вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, в розмірі 246000 грн. 00 коп., адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 грошової компенсації вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружинин та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (стаття 70 СК України).

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).

За таких обставин, один із подружжя може вимагати від іншого 1/2 частину вартості майна, яке відчужене в період зареєстрованого між ними шлюбу в тому випадку, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом, автомобіль марки марки «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, відчужено відповідачем ОСОБА_2 та, з огляду на відсутність доказів наявності згоди дружини ОСОБА_1 на таке відчуження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач відчужив автомобіль, що є спільною сумісною власністю подружжя, без згоди позивачки ОСОБА_1 , що є правовою підставою для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 грошової компенсації вартості вказаного легкового автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка ОСОБА_1 не скористалася правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору позики, як такого, що укладений без її згоди, а суд дійшов помилкового висновку, що при укладенні договору позики ОСОБА_2 діяв в інтересах сім`ї, адже гроші сестра надала особисто йому, а не для сім`ї, що могла б підтвердити у судовому засіданні, однак суд відмовив у її допиті у якості свідка, колегією суддів до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого з подружжя, а другий з подружжя наділений правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсним такого договору, якщо цей договір укладено без його згоди, тобто позивачка ОСОБА_1 наділена правом, а не обов`язком звертатися до суду з позовом про визнання недійсним договору позики у випадку, якщо такий договір було укладено без її згоди та не в інтересах сім`ї.

Щодо тверджень відповідача ОСОБА_2 про те, що гроші сестра надала особисто йому, а не для сім`ї, що могла б підтвердити у судовому засіданні, однак суд відмовив у її допиті у якості свідка, слід зазначити, що пояснення останньої, у даному випадку, правого значення для вирішення даного спору по суті, не мають. Крім того, необхідно зазначити, що відповідач ОСОБА_2 , зазначаючи про неправомірну відмову суду першої інстанції у допиті свідка, не заявив клопотання про допит такого свідка в суді апеляційної інстанції.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля, суд першої інстанції помилково виходив з вартості спірного автомобіля «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, станом на час його придбання сторонами у справі, тобто на 2015 рік, й доводи апеляційної скарги в цій частині є прийнятними та заслуговують на увагу.

Згідно Висновку експерта №ED-2511-2-1975.22 від 30 березня 2022 року, наданого суду апеляційної інстанції позивачкою та не спростованого відповідачем, середня ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI» моделі «ASX», 2015 року випуску, станом на час розгляду справи, складає 339 940,00 грн (т. 2 а.с. 11-124), й саме така вартість автомобіля має бути застосована судом при визначені суми компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя (1/2 частина вартості транспортного засобу).

Виходячи зі встановлених обставин, на підставі наданих сторонами доказів, колегія суддів дійшла висновку, що, оскільки спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, а його відчуження одним з подружжя, відповідачем ОСОБА_2 , без згоди іншого з подружжя ОСОБА_1 , відбулося не в інтересах сім`ї, тому половина вартості автомобіля, яка визначена шляхом експертного дослідження, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, тобто у розмірі 169 960,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, зміні в частині розміру грошової компенсації вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI», моделі « ASX», 2015 року випуску, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом зменшення цього розміру з 246 000,00 грн. до 169 960,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та зменшує цей розмірі з 1 566,70 грн. до 1 081,00 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 932,29 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, - задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року змінити в частині розміру грошової компенсації вартості легкового автомобіля марки «MITSUBISHI», моделі « ASX», 2015 року випуску, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 246 000 гривень 00 копійок до 169 960 (ста шістдесяти дев`яти тисяч дев`ятсот шістдесяти) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року змінити в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 1 566 гривень 70 копійок до 1 081 (однієї тисячі вісімдесяти однієї) гривні 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 932 (дві тисячі дев`ятсот тридцять дві) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 травня 2022 року.

Головуючий:

Судді: