Справа № 367/4175/22
Провадження №2/367/4988/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2022 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю: секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпінь справу №367/4175/22 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 44/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті матері ОСОБА_3 успадкував 32/100 будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 44/100 будинку, яка не має власника. Позивач весь час добросовісно, відкрито та безперервно володів спірним майном, постійно сплачував комунальні послуги. ОСОБА_2 , який є племінником позивачем не претендує на частку майна, у зв`язку з чим просить суд визнати право власності за набувальною давністю на 44/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог, відповідач у судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому також не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд слухати справу за відсутністю представника.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, допитавши свідка, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до паспорту позивача він має зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 з 10.12.1983 року (а.с. 5-6).

Відповідно до свідоцтво про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Єкатерибург, Російська Федерація (а.с. 32).

23 липня 2007 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 на 24/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі станом на 23.05.2007р. за позивачем зареєстровано 32/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Згідно витягу про зареєстрованих у житлових приміщенні/будинку осіб №136 від 21.07.2022р. у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований позивач, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.7).

Аналізом технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду вбачається що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 побудований на законних підставах, самочинного будівництва немає (а.с. 13-17).

Земельна ділянка була надана в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності (а.с. 19-21).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що він є пасинком позивача, проживав в спірному будинку з 2000 року, позивач разом з його дружиною відкрито, безперервно користувались будинком.

Позивачем було надано для огляду оригінали квитанцій, з яких вбачається, що він утримує та сплачує комунальні послуги, в тому числі за газ.

Відповідно до положень ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу сплину позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Аналіз наведеної вище норми дозволяє дійти висновку, що право власності за набувальною давністю може бути набутим тільки за сукупності наступних обставин: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Згідно із п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року при вирішення спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли у 1999-2002 роках, вони регулюються положенням Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.555 ЦК УРСР 1963 року, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовилися від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування; 5 ) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Згідно із п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Як вбачається із вищенаведеного, Ірпінська міська рада є належним відповідачем у даній справі.

Крім того, той факт, що державний орган або орган місцевого самоврядування не зареєстрував своє право власності на зазначене майно не може бути підставою для відмови особі, що добросовісно та відкрито користувалася даним майном, у набутті права власності на це майно за набувальною давністю.

Так, враховуючи, що позивач володіє 44/100 будинку фактично більше двадцяти років, у силу положень ст.344 ЦК України, він може набути право власності на це майно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, статтями 16, 344 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності за набувальною давністю на 44/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.П. Одарюк