Справа № 226/1303/20
Провадження № 2-др/226/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепки Л.І.,

за участю секретаря Філіпповської Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області заяву ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі електричні послуги», Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

21.09.2022 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з заявою про постановлення додаткового рішення у справі за її позовом до ТОВ "Донецькі електричні послуги», АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" про захист прав споживачів.

В обгрунтування вимог зазначила, що у травні 2020 року вона звернулася до суду з позовом до ТОВ "Донецькі електричні послуги», АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" про визнання агресивною підприємницьку практику АТ "ДТЕК Донецькі електромережі", зобов`язання АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» укласти з нею договори про надання їй послуг з розподілу (передачі) електричної енергії і постачання електричної енергії та відновити електроживлення за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Димитровського міського суду від 14.01.2021, залишеним в силі Верховним Судом, позовні вимоги задоволено частково: було зобов`язано Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» укласти з нею договори про надання їй послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , в решті позовних вимог було відмовлено. В ході виконання рішення договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та постачання електричної енергії були з нею укладені, проте електроживлення не відновлено. Зазначаючи на те, що при постановленні судового рішення вимога щодо відновлення електроживлення в квартирі не була вирішена, що позбавляє її ефективного захисту порушених прав, позивач просить суд постановити додаткове рішення у справі та зобов`язати ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» відновити електроживлення в її помешканні за адресою: АДРЕСА_1 .

07.11.2022 представник позивача Сакун В.А. надав суду заяву про закриття провадження у справі щодо постановлення додаткового рішення за вимогою про відновлення електроживлення в помешканні позивача, так як 24.10.2022 електроживлення в квартирі позивача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» було відновлено. Разом з закриттям провадження представник позивача ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України просить вирішити питання стягнення з відповідачів судових витрат у справі, стягнувши з кожного відповідача по 2500 грн. з кожного.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

03.10.2022 представником відповідача ТОВ "Донецькі енергетичні послуги» надані заперечення на заяву позивача про ухвалення у справі додаткового рішення, в яких він просить відмовити у постановленні додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», як постачальник електричної енергії, покладені на нього обов`язки виконало 10.09.2021 року, до відкриття виконавчого провадження у справі, а 07.09.2022 виконавче провадження з цієї підстави було закрито. 11.11.2022 представником відповідача подано нові заперечення на заяву позивача про закриття провадження у справі та стягнення витрат на правову допомогу, в яких він, не заперечуючи проти заяви позивача про закриття провадження у справі в частині постановлення додаткового рішення за вимогою про відновлення електроживлення за місцем помешкання позивача у зв`язку з тим, що електроживлення в квартирі позивача було відновлено 10.10.2022 АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу. Аргументами на користь своєї позиції наводить не співмірність заявлених до відшкодування витрат, штучне створення позивачем підстав для звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, відсутність потреб у здійсненні запиту чи вилученню додаткових доказів та у відстоюванні представником позивача своєї правової позиції у суді, а також здійснення відповідачем усіх покладених на нього обов`язків до звернення позивача до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Представником відповідача АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" 25.10.2022 подані письмові заперечення на заяву представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення у справі з питання відновлення електроживлення у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю предмету спору, так як 10.10.2022 квартира позивача була підключена до електричної мережі. З приводу клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. з кожного відповідача зазначає на їх не співмірність із наданими адвокатом послугами, невідповідність критеріям реальності та розумності. Обставинами, які слугують такому висновку, представник відповідача вказує стандартність підготовленої представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення, яка не потребувала ні витрат часу на надання запитів, вилучення додаткових доказів, ні витрат часу на відстоювання інтересів в суді, так як електроживлення в квартирі позивача було відновлено до вирішення судом постановлення додаткового рішення з зазначеного питання. З урахуванням цього просить суд відмовити представнику позивача у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

Приймаючи рішення у справі за відсутністю сторін, які не виразили бажання прийняти безпосередню участь у судовому розгляді, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, до закінчення строку на виконання рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, метою додаткового рішення у справі є забезпечення повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок недостатнього виконання вимог частини першої статті 264 ЦПК України.

Як слідує з заяви про постановлення додаткового рішення у справі, метою звернення до суду стала необхідність повного та ефективного забезпечення прав і інтересів позивача за ухваленим на його користь рішенням Димитровського міського суду від 14.01.2021 про зобов`язання Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» щодо укладення з позивачем ОСОБА_1 договорів про надання їй послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , так як вирішивши зазначене питання за вимогою позивача, суд не вирішив його вимогу щодо зобов`язання відповідачів відновити електроживлення у вказаній квартирі, що в достатній мірі не захищає права споживача на користування електроенергією, так як електроживлення за місцем мешкання позивача дотепер не відновлено.

Судом встановлено, що 28.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Донецькі електричні послуги», АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" про визнання агресивною підприємницьку практику АТ "ДТЕК Донецькі електромережі", зобов`язання АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» укласти з нею договори про надання їй послуг з розподілу (передачі) електричної енергії і постачання електричної енергії та відновити електроживлення за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Димитровського міського суду від 14.01.2021, залишеним в силі Верховним Судом, позовні вимоги задоволено частково: було зобов`язано Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» укласти з нею договори про надання їй послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , в решті позовних вимог було відмовлено.

Як вбачається зі змісту рішення суду, такою, що не підлягає задоволенню, була визнана вимога щодо визнання агресивною підприємницьку практику АТ "ДТЕК Донецькі електромережі". Правовий аналіз вимозі про відновлення електроживлення у квартирі споживача судом не надавався, що вказує на її не вирішення. У зв`язку з цим представник позивача ОСОБА_2 22.09.2022 звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення.

Після звернення до суду з заявою про постановлення додаткового рішення електроживлення в квартирі споживача ОСОБА_1 10.10.2022 було відновлено, що підтверджується листом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» від 24.10.2022, у зв`язку з чим представником позивача ОСОБА_2 07.11.2022 подано заяву про закриття провадження у справі, що суд розцінює як відмову представника позивача від позову в частині вирішення вимоги про відновлення електроживлення за місцем мешкання позивача ОСОБА_1 у з`язку з задоволенням її відповідачем до прийняття судом остаточного рішення з зазначеного питання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Своїми правами щодо предмета спору учасник справи, відповідно до ч.3 зазначеної статті, розпоряджається на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49, п.1 ч.1 ст.206 ЦПК України позивач, використовуючи надане йому законом право, вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відмова позивача від позову (або частини позовних вимог) і прийняття її судом відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі, про що суд постановляє відповідну ухвалу.

Зважаючи на те, що від представника позивача надійшла заява про відмову від позову в частині зобов`язання відповідачів відновити електроживлення в помешканні позивача за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з самостійним відновленням відповідачем електроживлення після звернення до суду про постановлення за цією вимогою додаткового рішення, що не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та закриття провадження у цій справі відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Разом з тим, наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Приймаючи рішення щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи з такого.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу і є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У разі відмови позивача від позову у випадку, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України присуджує стягнення понесених витрат у справі з відповідача.

Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Водночас, згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно практики ЄСПЛ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95). До того ж, за практикою ЄС, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (справа "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року).

Такі ж висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215-15 від 19.02.2020, які суд відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України має застосовувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу його представником суду надано додаткову угоду від 21.09.2022 №1-1 до Договору №51 від 20.09.2022, акт виконаних робіт, розрахункову квитанцію про сплату послуг в розмірі 5000 грн., з яких вбачається, що правова допомога полягає у наданні позивачу однієї послуги складанні заяви про постановлення у справі додаткового рішення, на що згідно акту виконаних робіт адвокатом Сакуном В.А. витрачено 3 години. Вказані витрати позивач просить стягнути з відповідачів по 2500 грн. з кожного.

Заперечуючи проти відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу, представники обох відповідачів вказують на завищеність розміру витрат та їх не співмірність з наданою послугою, так як вважають, що складання заяви, яка за своєю суттю є стандартною, не потребувало від адвоката ні збору документів, ні додаткових доказів.

Суд погоджується з доводами представників відповідачів про не співмірність витрат зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, які зводяться лише до складання заяви про постановлення додаткового рішення. Підготовка до складання заяви не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже він був обізнаний з позицією позивача, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося і не вимагало збору додаткових доказів. Зазначені обставини дають суду підстави для висновку, що витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру і підлягають зменшенню до 1000 грн.

Керуючись ст.137, 142 ч.3, 259, 260, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_2 від позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "Донецькі електричні послуги», АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" відновлення електроживлення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Донецькі електричні послуги», АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" про відновлення електроживлення в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 закрити.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» (, 49044, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.В.Моссаковського, буд.7) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн.

Стяггнути з АТ «Донецькі електромережі" (, 49107, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд.22) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня оголошення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.І.Клепка