Номер провадження: 22-ц/813/3937/22
Номер справи місцевого суду: 523/4917/21
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шепеля Віталія Сергійовича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи це тим, що під час виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2016 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період із 29.03.2016 року по 31.01.2021 року в розмірі 108 182,09 грн. Оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення але не більше 100% заборгованості аліментів, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів у розмірі 108 182,69 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31 877 (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 03 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00коп.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що факт ухилення відповідача від виконання рішення суду 30.05.2016 року про стягнення аліментів підтверджений належними, достовірними та дійсними доказами, які в своїй сукупності є достатніми для висновку про обґрунтованість вимоги стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період із 26.03.2016 року по 31.12.2021 року, у зв`язку з чим, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині розміру 31877,03 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 05.08.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Шепель В.С. подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої апелянт просить суд змінити рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року в частині розміру неустойки (пені) та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів у розмірі 108 182,69 гривень (сто вісім тисяч сто вісімдесят дві гривні) 69 коп.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосована норма матеріального права ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України яке виразилося у неправильному тлумаченні вказаного закону.

ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції у своїх розрахунках за кожним простроченим місяцем помножив не на загальну кількість днів заборгованості для цього місяця, а на кількість днів у місяці (30 або 31 або 28 і т.д.), що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.

Апелянт надає власний розрахунок відповідно до зазначеної позиції, та зазначає, що з урахуванням ч. 1 статті 196 СК України відповідач зобов`язаний виплатити позивачу пеню у розмірі 100 відсотків заборгованості по аліментам, що дорівнює 108 182,69 гривень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.08.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шепеля Віталія Сергійовича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.08.2021 року під головуванням судді Таварткіладзе О.М. справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.04.2016 року було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного рішення суду.

Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 від 16.05.2014 року).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт ухилення відповідача від виконання рішення суду 30.05.2016 року про стягнення аліментів підтверджений належними, достовірними та дійсними доказами, які в своїй сукупності є достатніми для висновку про обґрунтованість вимоги стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період із 26.03.2016 року по 31.12.2021 року.

Колегія суддів частково не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що матеріалами справи не підтверджується саме зазначений період ухилення відповідача від сплати аліментів, відповідно саме з 26.03.2016 року.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок відповідача по утриманню дитини виник з моменту її народження, а отже з цього часу є відомим для нього. Відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що він як батько надавав або пропонував допомогу на утримання дитини у вигляді грошової і (або) натуральної форми, що могло б бути враховано під час вирішення питання про нарахування неустойки. Так само не зазначено і не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти своєчасно та з поважних причин.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо відсутності вини з несплати аліментів частково, а саме до 22.06.2016 року з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду цивільної справи № 523/4282/16-ц про стягнення аліментів, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2016 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

22.06.2016 року державним виконавцем Приморського відділу ДВС м. Одеси Романовською О.Л. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51501814 з виконання виконавчого листа № 523/4282/16-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 15.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови від ВП № 51501814.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано належних доказів які б спростовували наявність його вини у виникненні заборгованості.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Такий самий висновок набув Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19, згідно з якою уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), із зазначенням, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Суд першої інстанції вищевказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у виді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з моменту звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції про стягнення аліментів.

З огляду на зазначене, апеляційний суд зазначає, що стягненню підлягає неустойка (пеня) за несплату аліментів з 22.06.2016 року по 31.01.2021 року.

Відповідно до вимог ст.ст.150,157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно дост.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Відповідно до ч.1ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі N 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі N 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі N 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції проведено розрахунок заборгованості за кожним простроченим місяцем помноживши не на загальну кількість днів заборгованості для цього місяця, а на кількість днів у місяці, що суперечить зазначеній вище правовій позиції Великої Палати Верховного суду.

Проте, апеляційний суд не погоджується з розрахунком заборгованості наданим апелянтом, та вважає за необхідне, здійснити власний розрахунок відповідно до норм матеріального права та практики Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів ОСОБА_2 за період з 22.06.2016 по 31.01.2021 року має розраховуватися виходячи із формули: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 % та становить:

?За період з 22.06.2016 року по 31.12.2016 року:

22.06.2016 року по 30.06.2016 року 1262,75 грн. х 8 х 1% = 101,02 грн.;

01.07.2016 року по 31.07.2016 року - 1262,75 грн. х 39 х 1% = 492,47 грн.;

01.08.2016 року по 31.08.2016 року - 1262,75 грн. х 70 х 1% = 883,93 грн.;

01.09.2016 року по 30.09.2016 року - 1262,75 грн. х 100 х 1% = 1262,75 грн.;

01.10.2016 року по 31.10.2016 року - 1262,75 грн. х 131 х 1% = 1654,20 грн.;

01.11.2016 року по 30.11.2016 року - 1262,75 грн. х 160 х 1% = 2020,40 грн.;

01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 1262,75 грн. х 191 х 1% = 2411,85 грн.

Всього: 8 826,62 грн.

?За період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року:

01.01.2017 року по 31.01.2017 року 1509,00 грн. х 222 х 1% = 3349,98 грн.;

01.02.2017 року по 28.01.2017 року 1509,00 грн. х 250 х 1% = 3772,5 грн.;

01.03.2017 року по 31.03.2017 року - 1509,00 грн. х 281 х 1% = 4240,29 грн.;

01.04.2017 року по 30.04.2017 року 1664,75 грн. х 311 х 1% = 5177,37 грн;

01.05.2017 року по 31.05.2017 року - 1664,75 грн. х 342 х 1% = 5693,45 грн.;

01.06.2017 року по 30.06.2017 року - 1664,75 грн. х 372 х 1% = 6192,87 грн.;

01.07.2017 року по 31.07.2017 року - 1664,75 грн. х 403 х 1% = 6708,94 грн.;

01.08.2017 року по 31.08.2017 року - 1664,75 грн. х 434 х 1% = 7225,00 грн.;

01.09.2017 року по 31.09.2017 року - 1664,75 грн. х 464 х 1% = 7724,44 грн.;

01.10.2017 року по 31.10.2017 року - 1664,75 грн. х 495 х 1% = 8240,51 грн.;

01.11.2017 року по 30.11.2017 року - 1664,75 грн. х 525 х 1% = 8739,93 грн.;

01.12.2017 року по 31.12.2017 року - 1664,75 грн. х 556 х 1% = 9256,01 грн.

Всього: 76 321,29 грн.

?За період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року:

01.01.2018 року по 31.01.2018 року - 1664,75 грн. х 587 х 1% = 9772,08 грн.;

01.02.2018 року по 28.02.2018 року - 1664,75 грн. х 615 х 1% = 10238,21 грн.;

01.03.2018 року по 31.03.2018 року 1700,50 грн. х 646 х 1% = 10985,23 грн.;

01.04.2018 року по 30.04.2018 року - 1700,50 грн. х 676 х 1% = 11495,38 грн.;

01.05.2018 року по 31.05.2018 року 972,00 грн. х 707 х 1% = 6782,04 грн.;

01.06.2018 року по 30.06.2018 року - 972,00 грн. х 737 х 1% = 7163,64 грн.;

01.07.2018 року по 31.07.2018 року - 972,00 грн. х 768 х 1% = 7464,96 грн.;

01.08.2018 року по 31.08.2018 року - 972,00 грн. х 799 х 1% = 7766,28 грн.;

01.09.2018 року по 30.09.2017 року - 972,00 грн. х 829 х 1% = 8057,88 грн.;

01.10.2018 року по 31.10.2018 року - 972,00 грн. х 860 х 1% = 8359,20 грн.;

01.11.2018 року по 30.11.2018 року - 972,00 грн. х 890 х 1% = 8650,80 грн.;

01.12.2018 року по 31.12.2018 року 1013,50 грн. х 921 х 1% = 9334,33 грн.

Всього106 070,03 грн.

?За період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року:

01.01.2019 року по 31.01.2019 року 2209,50 грн. х 952 х 1% = 21034,44 грн.;

01.02.2019 року по 28.02.2019 року - 2209,50 грн. х 980 х 1% = 21653,10 грн.;

01.03.2019 року по 31.03.2019 року - 2209,50 грн. х 1011 х 1% = 22338,05 грн.;

01.04.2019 року по 30.04.2019 року - 2209,50 грн. х 1041 х 1% = 23000,90 грн.;

01.05.2019 року по 31.05.2019 року 2398,50 грн. х 1072 х 1% = 25711,92 грн.;

01.06.2019 року по 30.06.2019 року 2398,50 грн. х 1102 х 1% = 26431,47 грн.;

01.07.2019 року по 31.07.2019 року 2580,75 грн. х 1133 х 1% = 29239,90 грн.;

01.08.2019 року по 31.08.2019 року - 2580,75 грн. х 1164 х 1% = 30039,93 грн.;

01.09.2019 року по 30.09.2019 року - 2580,75 грн. х 1194 х 1% = 30814,16 грн.;

01.10.2019 року по 31.10.2019 року - 2580,75 грн. х 1225 х 1% = 31614,19 грн.;

01.11.2019 року по 30.11.2019 року - 2580,75 грн. х 1255 х 1% = 32388,41 грн.;

01.12.2019 року по 31.12.2019 року - 2580,75 грн. х 1286 х 1% = 33188,45 грн.

Всього 327 457,92 грн.

?За період 01.01.2020 року по 31.12.2020 року:

01.01.2020 року по 31.01.2020 року - 2580,75 грн. х 1317 х 1% = 33988,48 грн.;

01.02.2020 року по 29.02.2020 року - 2580,75 грн. х 1346 х 1% = 34736,90 грн.;

01.01.2020 року по 31.03.2020 року - 2580,75 грн. х 1377 х 1% = 35536,93 грн.;

01.04.2020 року по 30.04.2020 року - 2580,75 грн. х 1407 х 1% = 36311,15 грн.;

01.05.2020 року по 31.05.2020 року - 2580,75 грн. х 1438 х 1% = 37111,19 грн.;

01.06.2020 року по 30.06.2020 року - 2580,75 грн. х 1468 х 1% = 37885,41 грн.;

01.07.2020 року по 31.07.2020 року - 2580,75 грн. х 1499 х 1% = 38685,44 грн.;

01.08.2020 року по 31.08.2020 року - 2580,75 грн. х 1530 х 1% = 39485,48 грн.;

01.09.2020 року по 30.09.2020 року - 2580,75 грн. х 1560 х 1% = 40259,70 грн.;

01.10.2020 року по 31.10.2020 року - 2580,75 грн. х 1591 х 1% = 41059,73 грн.;

01.11.2020 року по 30.11.2020 року - 2580,75 грн. х 1621 х 1% = 41833,96 грн.;

01.12.2020 року по 21.12.2020 року - 2580,75 грн. х 1652 х 1% = 42633,99 грн.;

Всього 459 528,36 грн.

?За період 01.01.2021 року по 31.01.2021 року 2663,00 грн. х 1683 х 1% = 44818,29 грн.

Частиною 1ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, тому, сума пені не може бути більшою за 108 182,69 грн.

Зважаючи на наведене, а також те, що сума заборгованості по сплаті неустойки (пені) встановлена судом перевищує 100% заборгованості за аліментами, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів за період з 22.06.2016 року по 31.01.2021 року у загальному розмірі 108 182,69 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року - змінити та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів у період з 22.06.2016 року по 31.01.2021 року у розмірі - 108 182,69 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення оскаржено в частині незадоволених вимог на суму 76 305,66 грн. (108 182,69- 31 877,03), що становить 70% від заявлених вимог і внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом ухвалено нове судове рішення про задоволення вимог у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1 081,83 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 135 грн. 92 коп. (1 081,83*1,5*70%), а всього слід стягнути 2 217 грн. 75 коп. судового збору (1 081,83+ 1 135,92).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шепеля Віталія Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 108 182 (сто вісім тисяч сто вісімдесят дві) гривень 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 2 217 грн. 75 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків передбачених частиною 3 статті ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 25.04.2022 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін