У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

06.12.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Марків Ю.С., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа, за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступних висновків.

З поданої заяви вбачається, що заявник звернулася до суду в порядку окремого провадження та просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внучкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документу, а саме: Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого ЛКП "Рембуд" 20.09.1996 року згідно з розпорядженням від 19 серпня 1996 року за №120, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро техінвентаризації у реєстрову книгу №28 за №16598.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 05 листопада 2020 року у справі № 755/4041/20.

Так, Верховний Суд у вказаній постанові виклав правову позицію, у якій визначив, що оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом - існує спір про право, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_1 , встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу необхідно їй для отримання у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О.Я. свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який слід вирішувати в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та роз`яснити заявниці право на звернення до суду з відповідною позовною заявою в порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 258-259, 293, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала заяву.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Львівського апеляційного суду.

Суддя Марків Ю.С.