Справа №705/5115/19
2/705/327/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі Прокопенко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, індексу інфляції та 3% річних,
Позивач звернувся до суду з позовом про те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг теплопостачання, мешкає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 та є власником особового рахунку № НОМЕР_1 і несе відповідальність за несплату наданих послуг по теплопостачанню.
Боржник визнав суму боргу в розмірі 5335,29 грн. станом на 25 вересня 2017 року шляхом укладання між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію, згідно умов якого позивач надав відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості з постачання теплової енергії, що утворилась станом на 25 вересня 2017 року на суму 5335,29 грн. з 25 вересня 2017 року по 25 жовтня 2018 року щомісячно, рівними частинами в сумі 444 гривні 61 копійка. Договором передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язується забезпечити погашення боргу за спожиту теплову енергію та сплачувати поточні нарахування згідно з умовами визначеними Договором.
На даний час боржник від належного виконання договірних зобов`язань ухиляється, щомісячну обов`язкову плату за період з грудня 2017 року по вересень 2018 року не сплачує належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем за період з грудня 2017 року по вересень 2018 року становить 2354,16 грн.
Відповідно до вимог п.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.
Позивач , вважає, що з врахуванням основного боргу 2354,16 грн; боргу, що виник в наслідок інфляції 295,33 грн., 3% річних 115,56 грн., загальна сума заборгованості за договором реструктуризації становить 2765,05 грн.
Крім того, відповідно до поточних нарахувань за послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2017 року по вересень 2019 року відповідач не сплачував надані позивачем послуги в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати поточних платежів в розмірі 3768,85 грн., яку вона відмовляється сплатити в добровільному порядку та яка до даного часу не відшкодована.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» 295 гривень 33 копійки суми, на яку підлягає збільшенню борг за договором реструктуризації з урахуванням індексу інфляції; 619 гривень 20 копійок сума, на яку підлягає збільшенню борг згідно поточних нарахувань з урахуванням індексу інфляції.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» 115 гривень 56 копійок три відсотки річних від основної суми боргу за договором реструктуризації; 240 гривень 61 копійку три відсотки річних від основної суми боргу згідно поточних нарахувань.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» судовий збір на суму 1921 гривня 00 копійок.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов до суду не надходив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, неявкою його в судове засідання без поважних причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно договору про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію, укладеного 25 вересня 2017 року Уманським комунальним підприємством «Уманьтеплокомуненерго», в особі директора Христинця Володимира Григоровича, що діє на підставі статуту, з одного боку, та ОСОБА_1 , яка є власником (наймачем) житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , підприємство надало громадянину розстрочку у погашенні заборгованості за комунальні послуги з теплопостачання, що утворилася на особовому рахунку з теплопостачання № НОМЕР_1 станом на 25 вересня 2017 року на суму 5335,25 грн., з 25 вересня 2017 року по 25 жовтня 2018 року, сума щомісячного платежу становить 444,61 грн.
У пункті 4 вказаного договору вказано, що громадянин зобов`язується забезпечити своєчасно погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, визначеними договором; у разі розірвання договору при відчуженні житлового приміщення сплатити невнесену суму розстроченого боргу та суму нарахованої пені; сплачувати поточні нарахування за спожиту теплову енергію щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, в повному обсязі.
Згідно довідки Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуенерго», виданої станом на 16.10.2019 року, по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем є ОСОБА_1 , за період з жовтня 2017 року по жовтень 2019 року, остання сплата у вересні 2019 року у розмірі 4000,00 грн.
У відповідності з наданою довідкою розрахунку суми заборгованості згідно договору реструктуризації за період з грудня 2017 року по вересень 2019 року (боржник ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 ), боржником сплачено за період з 21 жовтня 2017 року до 21 вересня 2018 року 1600 грн., всього потрібно сплатити 5335,29 грн. Фактично заборгованість по договору реструктуризації становить 2354,16грн.
Згідно розрахунку суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів згідно договору реструктуризації з грудня 2017 року по вересень 2019 року (боржник ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 ) становить 295 гривень 33 копійки. Загальна сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції становить 2649 гривень 49 копійок.
Згідно розрахунку суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів поточні платежі - з грудня 2017 року по вересень 2019 року (боржник ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 ), становить 619 гривень 20 копійки. Загальна сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції становить 4388 гривень 05 копійок.
Згідно розрахунку трьох відсотків річних за період з грудня 2017 року по вересень 2019 року (боржник ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 ), становить 240 гривень 61 копійка. Загальна сума заборгованості із врахуванням трьох відсотків річних становить 4009 гривень 46 копійок.
Відповідно до рішень виконавчого комітету Уманського міської ради № 408 від 23 листопада 2017 року; № 407 від 11 жовтня 2018 року та № 486 від 13 грудня 2018 року, встановлено одноставкові тарифи Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на теплову енергію з централізованого опалення для населення, відповідно до яких позивачем проводилися нарахування за надані послуги з централізованого опалення.
Відносини між позивачами та відповідачем регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про захист прав споживачів», «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими КМУ №1198 від 03.10.2007 року; «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (надалі Закон №2189-VIII) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Частина 1 статті 6 Закону №2189-VIII встановлює, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Частина 2 статті 6 Закону №2189-VIII передбачає, що виконавцями послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Згідно з п. 6 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно п. 2 ч. 1 Закону №2189-VIII постачання теплової енергії відноситься до житлово-комунальних послуг.
Пункт 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, в тому числі послуг з теплопостачання.
Згідно довідки Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомунененрго» про нарахування і оплату відповідачу станом на 16.10.2019 року на ім`я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 але відповідач не звертався із заявою про укладення договору щодо отримання комунальних послуг з теплопостачання.
У п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону № 2189-VIII міститься імперативний припис: виконавець комунальних послуг зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, який затверджено постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 р. (далі Правила №630).
Згідно статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Верховним Судом України у Постанові від 27 лютого 2019 року, у справі №334/2789/15-цзазначено, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.
Типова форма договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830.
З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 12-15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови.
Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам наведених актів законодавства. Крім того, аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.
Відповідно до вимог щодо укладення договору, у період відсутності договірних стосунків (зобов`язань) між сторонами, обов`язок доведення надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення), надання таких відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надану послугу покладається на виконавця.
Судом встановлено, що нарахування позивачем проводилися на підставі рішень виконавчого комітету Уманського міської ради №408 від 23 листопада 2017 року; №407 від 11 жовтня 2018 року та №486 від 13 грудня 2018 року, якими встановлено одноставкові тарифи Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на теплову енергію з централізованого опалення для населення.
Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, факти невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг відсутні.
На підставі ст. ст. 67, 68 ЖК України та п. 30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оскільки судом встановлено, що послуги з централізованого опалення позивачем фактично надаються але їх оплата відповідачем не проводиться, сума боргу підтверджена даними по особовому рахунку та відповідними розрахунками сум заборгованості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 7393 грн. 71 коп.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,0 грн., які підтверджені платіжними дорученнями №649 від 25.06.2019 року та №942 від 20.09.2019 року.
Керуючись ст. ст. 4, 11, 15, 16, 509, 526, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 49, 77-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273-279, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд
Копію рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не под ані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Суддя: Р. В. Піньковський