Справа № 369/6130/20
Провадження № 2/369/382/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві,в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2012 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 Місце реєстрації - Городецька сільська рада Уманського району Черкаської області. Свідоцтво про одруження Серія НОМЕР_1 , виданий 25.05.2012 Городецькою сільською радою Уманського району Черкаської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка, ОСОБА_3 . Актовий запис № 842 від 19.03.2013. Місце реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка, ОСОБА_4 . Актовий запис № 3316 від 19.08.2016. Місце реєстрації - Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

У період перебування сторін у шлюбі, ними було придбано майно, що за законом є спільною сумісною власністю, а саме: за договором купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В. Ракул - квартиру номер АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Відповідно до п.11 вищезазначеного Договору, продаж квартири здійснено за 473 700, 00 гривень.

Станом на сьогодні приблизна вартість квартири складає 80 000,00 доларів США.

Відповідно до Рішення №57 Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.02.2016 «Про перейменування вулиць села Петропавлівська Борщагівка», вулиця «Леніна» перейменована на «Соборна».

Відповідно до п.5 вищезазначеного Договору, відповідачем було надано згоду на укладення договору купівлі-продажу квартири номер АДРЕСА_1 , що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 08.02.2016 за реєстровим номером 194.

Оскільки, майно було придбане Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки вищезазначеного нерухомого майна, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тому позивач просила суд постановити рішення, яким здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - квартиру номер АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В. Ракул, зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 квартири номер АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В.Ракул, зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 квартири номер АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В. Ракул, зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Ухвалою суду (головуюча суддя Пінкевич Н.С.) від 08.07.2020 було відкрито провадження у справі і почато підготовче провадження.

22.09.2022 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 який був мотивований тим, що спірну квартиру він купив за свої гроші, які отримав частково зі свого бізнесу, який розпочав задовго до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , а частково з продажу свого автомобіля.

Відповідач зазначив що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Тому просив відмовити в повному обсязі в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та визнання права приватної власності.

18.11.2020 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмові пояснення, згідно яких він надав суду письмові докази, що на його думку підтверджують факт набуття квартири за його особисті кошти.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 року справу передано в провадження судді Волчка А.Я.

Ухвалою від 24.12.2020 року (головуючий суддя Волчко А.Я.) прийнято до розгляду дану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

13.04.2021 року до суду надійшли пояснення позивача згідно яких вона підтримали вимоги позову та просила його задоволити.

Ухвалою суду від 09.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач та її представник подали до суду клопотання згідно яких просили розгляд справи провести у їх відсутності, вимоги позову підтримали.

Відповідач подав до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 травня 2012 року Городецькою сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис № 7, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 до ОСОБА_2 .

08 лютого 2016 року, під час перебування сторін у шлюбі, між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Загальна площа квартири 80,5 кв.м., житлова 39,9 кв.м.

Відповідно до п.5 вищезазначеного Договору, чоловіком покупця ОСОБА_2 (відповідачем) було надано згоду на укладення договору купівлі-продажу квартири номер АДРЕСА_1 , що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 08.02.2016 за реєстровим номером 194.

Відповідно до п. 8 договору сторони стверджують, що укладення цього договору відповідає їх інтересам, воловиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови цього Договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, цей договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому, кошти, які виступають розрахунком в цьому правочині, не одержані злочинним шляхом, не спрямовані на приховування джерела походження зазначених коштів чи сприяння особі, яка є співучасником у вчиненні злочину.

Згідно рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 12 лютого 2016 року № 57, проведено перейменування вулиці Леніна на вулиця Соборна.

Відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року, шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 25 травня 2012 року Городецькою сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис №7- розірвано.

Відновлено позивачу ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_8 .

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Вимогами ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

На підставі ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (правова позиція Верховного Суду в постанові від 05 серпня 2020 року в справі № 682/2493/16-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Суд приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірну квартиру.

В силу ст. 60 СК України дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності та відповідно підлягає поділу між ними. А отже кожному з них, враховуючи рівність часток, належить по 1/2 частині даного майна.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами що спірна квартира була придбана за його особисті кошти. Крім того, в умовах договору купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2016 року визначено, що ним надано згоду на укладення договору купівлі-продажу квартири номер АДРЕСА_1 , що підтверджується його заявою. В умовах договору що посвідчено нотаріально, відсутнє визначення що квартира купується за кошти відповідача що належать йому на праві особистої приватної власності.

Письмові докази що надані відповідачем, в тому числі розписки, не спростовують презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - квартиру номер АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В. Ракул, зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Визнати за ОСОБА_9 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 квартири номер АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В.Ракул, зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 квартири номер АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області О.В.Ракул, зареєстрованого в реєстрі за номером 195.

Інформація про позивача: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання та місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко