н/п 2/490/733/2022 Справа № 490/8394/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
"29" листопада 2022 р.
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді Гуденко О.А.,
секретаря судового засідання Савенко Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю БОРОЛ ЛТД» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, -
У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_1 просить встановити факт його перебування у трудових відносинах із ТОВ «БОРОЛ ЛТД» відокремлений без балансовий підрозділ з офісними та складськими приміщеннями: ТОВ «БОРОЛ ЛТД» (м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 96/1) (Відповідач) у період з 09.09.2013 року по 12.08.2019 року. та зобов`язати ТОВ «БОРОЛ ЛТД» внести запис до його трудової книжки про прийняття його на роботу на посаду керівника технологічного відділу з 09.09.2013 року та запис про його звільнення із займаної посади відповідно погодження сторін з 12.08.2019 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 09.09.2013 року він влаштувався на роботу до Відповідача на посаду керівника технологічного відділу у відокремленому підрозділі у м. Миколаєві, підлеглих йому працівників не мав, безпосереднього робочого місця у нього не було, оскільки був роз`їзний характер праці. Фактом прийняття його на роботу є написання заяви про прийняття, з зазначенням посади. Вказана умова прийняття його на роботу була обумовлена ще в результаті співбесіди з власником і керівником ОСОБА_2 , так як робота була пов`язана з ризиком травмування при обслуговуванні устаткування (використання шкідливих компонентів), так і пересуванням на особистому автомобілі по Миколаївській області в інтересах підприємства. Оплата його безпосередньої праці передбачалася виплатою йому заробітної плати готівковими коштами та додатково на оплату обслуговування автомобіля та його заправку пальним, з врахуванням добових. Робочий день позивача був ненормований, але він не часто залишався на точках обслуговування, так як встигав впродовж доби повернутися додому. За його посадовими обов`язками він займався обслуговуванням кетового обладнання та холодильників, як основне, та іншого устаткування як підприємства переданого в оренду фізичним та юридичним особам для ведення господарської діяльності торгівлі, так і безпосередньо їх устаткування. При цьому він займався як і ремонтними роботами вказаного устаткування, так і монтажем доставленого з головного підприємства, отримував устаткування, доставляв на місце його розміщення. В лютому 2017 року, з метою перерахування робочого пенсійного стажу, так як він є пенсіонером військової строкової служби, зверненням до ПФУ в Миколаївській області, і отриманням від керівника довідки про його роботу в ЛТД, він встановив, що не являється офіційно працевлаштованим, працює «по-чорному» так як відповідач не проводить відрахувань до фондів як за працевлаштованого. 28.02.2017 року він звернувся з заявою до керівника з метою поновлення його трудового стажу та видачу наказу про моє офіційне працевлаштування. Позивач вказує, що на підприємстві він працював до серпня 2019, регулярно отримуючи запевнення, що він офіційно працевлаштований, і встановивши, що його законна вимога так і не задоволена, та вирішивши питання прервати трудові правовідносини, він 12.08.2019 року звернувся до керівника і власника підприємства для отримання грошової компенсації за невикористані відпустки за весь період роботи та усно заявив про припинення трудових правовідносин. Після його звільнення йому стало відомо, що у його трудовій книжці, незважаючи на неодноразові запевняння щодо внесення до неї записів про роботу у відповідача, так відсутній запис про вказане, що він перебував у трудових відносинах на даному підприємстві. Вважає подібні дії Відповідача незаконними та такими, що суперечить положенням ст. 48 КЗпП України, відповідно до якої трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Після, Позивач звернувся до начальника підприємства, проте він відмовився вирішити дане непорозуміння, аргументуючи відсутність запису у трудовій книжці тим, що він хотів уникнути сплати податків. Позивач наголошує на тому, що заробітну плату він отримував в конвертах, трудового договору не підписував. Позивач вважає, що фактичний допуск його до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. В послідуючому Позивач звертався з заявами до Державної інспекції України з питань праці, до правоохоронних органів, проте результатів це не дало, що і стало причиною звернення з позовом до суду.
Ві уточненій позовній заяві від 23.10.2021 року Позивач додатково вказав про те, що фактом його перебуванням у трудових відносинах підтверджується декларацією прийому вантажу, журналами сервісного обслуговування обладнання, картками журналів, актами прийому передачі обладнання в оренду, картками санітарної обробки обладнання, що вказує на виконання ним робіт на користь відповідача як уповноваженою ним особою.
Відзив на позовну заяву Відповідачем не надавався.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 року визначено головуючого по справі суддю Черенкову Н.П.
23.10.2021 року Позивачем усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду та подано уточнену позовну заяву з додатками.
Ухвалою судді Черекнової Н.П. від 01.11.2021 відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи, а справа передана до канцелярії для визначення судді.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.
11.11.2021 року матеріали справи передані судді Гуденко О.А.
Ухвалою судді Гуденко О.А. від 12.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою судді Гуденко О.А. від 01.11.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою судді Гуденко О.А. від 25.01.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
01.11.2022 року представник позивача адвокат Зозуля О.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив постановити позитивне рішення за наданими письмовими матеріалами.
Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.
У зв`язку з неявкою позивача, відповідачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України
Статтею 223 ЦПК України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Так, судом встановлено, що заявою ОСОБА_1 від 28.02.2017 року він звертався до директора ТОВ БОРОЛ ЛТД» ОСОБА_2 з проханням вирішити питання офіційного працевлаштування з вересня 2013 року техніком по кеговому обладнанню ТОВ «БОРОЛ ЛТД», оскільки згідно наданої трудової книжки в березні 2017 року запису про працевлаштування не було. Докази подачі Позивачем даної заяви та отримання її відповідачем не надано.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 17.08.2019 року на ім`я директора ТОВ «БОРОЛ ЛТД», він звертався з проханням виплатити йому компенсацію за невикористані планові відпустки з 09.09.2013 по 12.08.2019 рр. Докази подачі Позивачем даної заяви та отримання її відповідачем не надано.
Листом Управління держпраці у Миколаївській області від 25.09.2019 року №С-473-19 Позивачу було повідомлено про те, що інспекцією розглянуто його звернення, за результатами розгляду в період з 17.09.2019 по 30.09.2019 року проводитиметься інспекційне відвідування ТОВ «БОРОЛ ЛТД».
Листом Управління держпраці у Миколаївській області від 24.10.2019 року №С-473-19, Позивача повідомлено, що ними проведено інспекційне відвідування ТОВ «БОРОЛ ЛТД», в ході якого встановлено, що місцем провадження господарської діяльності ТОВ «БОРОЛ ЛТД» у м. Миколаєві є офісні та складські приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; місцезнаходження ТОВ «БОРОЛ ЛТД» згідно даних ЄДР визначено м. Одеса, вул. Тираспольська, 27/29. Директором ТОВ «БОРОЛ ЛТД» зазначено, що в м. Миколаєві по вул. Херсонське шосе, 96/1 знаходиться віддалений склад підприємства, але жодного документу в підтвердження цього надано не було. Відповідно, офісні та складські приміщення, віддалений склад по АДРЕСА_1 є місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «БОРОЛ ЛТД». Відповідальною особою за здійснення діяльності в м. Миколаєві на день початку інспекційного відвідування було визначено ОСОБА_3 . На вимогу інспектора щодо надання пояснень відносно оформлення трудових відносин з працівниками підприємства, які працюють на території Миколаївської області, керівником ТОВ «БОРОЛ ЛТД» було відмовлено. Будь-яких підтверджуючих документів щодо оформлення особисто з Позивачем трудових або будь-яких інших договірних відносин в ході інспекційного відвідування не надано, жодного документу оформленого наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_1 на роботу, відповідно до вимог ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, також не надано. Також Позивачу роз`яснено право на звернення до суду для захисту своїх інтересів.
Листом Управління держпраці у Миколаївській області від 02.12.2019 року №С-473-1913, Позивача було повідомлено, що ТОВ «БОРОЛ ЛТД» оскаржується результати інспекційного відвідування.
Відповідно до інформації з єдиного реєстру юридичних осіб на ТОВ «БОРОЛ ЛТД» вказано, що місцезнаходження юридичної особи є м. Одеса, вул. Тираспольська, 27/29, директором та власником якого є ОСОБА_2 , вид діяльності оптова торгівлі напоями, фруктами, овочами та інше. Будь-які відокремлені підрозділи в місті Миколаєві або інших регіонах, або філії не зазаначені.
Установлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу заперечення останнім факту існування між ним та позивачем трудових відносин, з огляду на що заявлено вимогу про встановлення факту перебування у трудових правовідносинах.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно положень ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін(ч.1 ст.21 КЗпП України).
Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи(ч.2 ст.24 КЗпП України).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між ТОВ «БОРОЛ ЛТД» та ОСОБА_1 не укладався письмовий трудовий договір, який би визначав конкретну роботу, яку має виконувати останній, та зобов`язання відповідача виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання такої роботи.
А згідно ч.4 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Трудовий договір може бути визнаний судом укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема, виконання працівником передбаченого ч.2 ст.24 КЗпП України обов`язку щодо надання відповідних документів, а власником або уповноваженим ним органом здійснення згідно ч.1 ст.29 КЗпП України до початку роботи таких дій, як, зокрема, роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
Тобто, встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.
Однак позивач на підтвердження своїх вимог про встановлення факту існування між нею та відповідачем трудових відносин в період з 09.09.2013 року по 12.08.2019 року належних доказів щодо виконання сторонами зазначених обов`язків, виплату відповідачем заробітної плати з відрахуванням відповідних податків і зборів, що могло б свідчити про наявність між сторонами трудових відносин не надано.
За відсутності вказаних вище доказів неможливо встановити, до яких саме трудових обов`язків приступила позивач в якості керівника технологічного відділу, яку роботу та як саме її виконував, який результат цієї роботи, тривалість виконання таких робіт та її оплата роботодавцем.
А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.
Посилання позивача на те, що фактом його перебуванням у трудових відносинах підтверджується декларацією прийому вантажу, журналами сервісного обслуговування обладнання, картками журналів, актами прийому передачі обладнання в оренду, картками санітарної обробки обладнання не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтверджують факту перебування позивача саме у трудових, а не будь-яких інших правовідносинах з відповідачем, зокрема, за цивільно-правовими угодами, адже не містять відомостей щодо розпорядку роботи позивача, оплати її праці та умов роботи саме в ТОВ «БОРОЛ ЛТД».
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 280-283, 351 - 355 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю БОРОЛ ЛТД» про встановлення факту перебування у трудових відносинах відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення суду складено 29.11.2022 року

Суддя О.А. Гуденко