Справа № 127/912/22
Провадження № 2/127/142/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Голодняк В.Ф.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєвої Тетяни Юріївни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 , звернулися до суду із позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 11/100 часток будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою вінницькою державною нотаріальною конторою від 30.06.1993 року за реєстровим №1-3207, дублікат якого видано Першою вінницькою державною нотаріальною конторою від 12.11.1998 року за реєстровим №2-4665 та 11/100 часток будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_6 на підставі рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 02.03.1987 року по справі №2-314/1987. До того ж, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є однією та тією ж особою, так як ОСОБА_5 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ». Позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, ще одним спадкоємцем є позивач ОСОБА_2 , який є внуком померлої ОСОБА_5 та постійно проживав з померлою по день смерті. Крім того, ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 за правом представлення, оскільки, його матір померла до відкриття спадщини. У свою чергу, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєвою Т.Ю. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з наявними розбіжностями в правовстановлюючих документах стосовно складу спадкового майна. Суперечливість в документах полягає у тому, що згідно рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 02.03.1987 року по справі №2-314/1987 ОСОБА_6 належало 11/50 часток будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом 11/100 часток цього будинковолодіння належить ОСОБА_5 .. Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є однією і тією особою, та в технічному паспорті зазначено що ОСОБА_5 належить 11/100 часток житлового будинку та ОСОБА_6 належить 11/100 часток житлового будинку, таким чином 22/100 (або 11/50) часток будинковолодіння належали померлій ОСОБА_5 . Таким чином, за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має бути визнано право правласності на 11/100 часток будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на кожного з позивачів порівно, про що і просили суд.

Ухвалою суду від 14.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

26.01.2022 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.05.2022 року витребувано із Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" для огляду в судовому засіданні матеріали інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєвої Т.Ю. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 25.07.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Судові витрати просили суд стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Крім того, зазначила, що відповідач є неналежним відповідачем, оскільки ВМР ніяким чином не порушує інтереси позивача та не перешкоджає у оформленні спадкових прав.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21.03.2019 року складено відповідний актовий запис №937 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

Відповідно до Заповіту від 23.07.2014 року Серія НАА №497741, ОСОБА_5 заповіла все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, все те, що належало їй на день смерті, та на що за законом мала право своій дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.103).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 (а.с.122).

05.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєвої Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини, відповідно до якої вказала, що вона відмовляється від прийняття спадщини за заповітом та приймає спадщину за законом (а.с.99).

Крім того, із відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєвої Т.Ю. звернувся ОСОБА_2 (а.с. 91).

Відповідно до Довідки №621 від 25.10.2021 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 30.11.2010 року по теперішній час (а.с. 22).

ОСОБА_2 зазначив, що він є внуком померлої ОСОБА_5 .

З Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 записані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.23).

Мати позивача ОСОБА_2 ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с.24).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_13 вбачається, що її батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_5 (а.с.118-119).

У свою чергу, з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_15 (а.с.120).

Крім того, з Довідки №3-31-5220 від 13.10.1998 року вбачається, що 31.10.1955 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_16 (а.с.125).

Таким чином, з наданих суду докзазів вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_5 , а позивач ОСОБА_2 внук ОСОБА_5 , які разом претендують на спадщину після її смерті.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є однією і тією особою.

Як вже зазначалося судом, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

Однак, Постановою від 30.06.2021 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_5 , у зв`язку з наявними розбіжностями у документах стосовно складу спадкового майна. Склад спадкового майна, тобто будинковолодіння, визнати неможливо. (а.с.31-32).

Крім того, Постановою від 30.06.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , у зв`язку з наявними розбіжностями у документах стосовно складу спадкового майна. Склад спадкового майна, тобто будинковолодіння, визнати неможливо (а.с.33-34).

З Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за ОСОБА_6 зареєстровано 11/100 частки будинколодіння та за ОСОБА_5 зареєстровано 11/100 часток будинковолодіння (а.с.25-30).

ОСОБА_5 успадкувала 11/100 жилого будинку відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , від своєї матері ОСОБА_17 , які належали померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 12.03.1959 року за реєстровим №1-197, рішення народного суду Замостянського района м.Вінниці від 02.03.1987 року справа №2-314, зареєстрованих в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 15.06.1933 року під №419 (а.с.35).

Також, з Рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 02.1987 року вбачається, що ОСОБА_6 виділено в користування на праві особистої приватної власності 11/50 частки або 22% будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 36)

При цьому суд звертає увагу, що відомостей про те, що ОСОБА_17 нажежить 11/100 часток вказаного будинковолодіння у рішенні Замостянського районного суду від 02.03.1987 року, на підставі якого видано Свідоцтво про право на спадщину за законом відсутні (а.с.35-37).

Разом з тим, з Відповіді №9029 від 16.10.2019 року КП «ВМБТІ» вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №9189 на будинковолодіння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на 11/100 часток будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою вінницькою державною нотаріальною конторою 30.06.1993 року за №1-3207 дублікат якого видано Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 12.11.1998 року за №2-4665; за ОСОБА_6 зареєстровано право приватної власності на 11/100 часток будинковолодіння на підставі рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 02.03.1987 року (а.с.105)

Таким чином, з отриманих судом відомостей встановлена недостовірність, неточність в документах, оскільки з відомостей наданих з КП «ВМБТІ» вбачається, що за рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 02.03.1987 року №2-314-1987 ОСОБА_6 належить 11/100 часток будинковолодіння, а у самомі рішенні вказано, що ОСОБА_6 належить 11/50 часток (а.с.36-37,105).

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_5 належить 11/100 часток будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.107-110).

Для з`ясування істини у справі, судом було витребувано з КП «ВМБТІ» матеріали інвентаризаційної справи №9189 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах інвентаризаційної справи наявні 3 копії рішення Замостянського районного суду від 02.03.1987 року у справі №2-314-1987.

На аркуші справи №306 та №307 наявна копія рішення Замостянського районного суду від 02.03.21987 року справа №2-314-1987, відповідно до якого вказано що ОСОБА_17 та ОСОБА_6 належить 11/50 або 22% частки будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Тобто кожній належить по 11/100 часток.

Однак, на аркуші справи №549 наявна ше одна копія рішення Замостянського районного суду від 02.03.21987 року справа №2-314-1987, з якої вбачається що тільки одній ОСОБА_6 належить 11/50 або 22% часток будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Аналогічний приміник копії рішення Замостянського районного суду від 02.03.21987 року справа №2-314-1987 наданий позивачами суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що вважає відповідача неналежною стороною у справі, оскільки ВМР ніяким чином не чинить перешкоди у оформленні спадкових прав позивачів.

Суд не погоджується з думкою представника відповідача враховуючи наступне.

Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної міської ради.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що померлій ОСОБА_5 належало 11/50 часток будинковолодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 ., 11/100 яких належало їй на підставі рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 02.03.1987 року №2-314-1987 та 11/100 на підставі Свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачів. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із розбіжностями в документах стосовно складу спадкового майна. Тобто, у разі приведення правовстановлючих документів у відповідність, нотаріусом не будуть чинитися перешкоди у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів позивачами в судовому засіданні не доведено факту належності ОСОБА_5 11/50 часток будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В наданих суду документах, а саме: рішення замостянського районного суду м.Вінниця від 02.03.1987 року справа №2-314-1987 у різних редакціях, що встановлено судом, частка яка належала ОСОБА_16 ( ОСОБА_6 ) та її матері ОСОБА_17 різниться. Крім того, доказі проведення первинної реєстрації права власності на мано суду не надано. За таких обставин, суду недоведено позивачами та не надано належних та допустимих доказів належності ОСОБА_5 22/100 частки будинковолодіння. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із неможливістю встановлення складу спадкового майна на яке позивачі просять визнати за ними право власності, суд відмовляє у задоволенні позову.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2-15, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєвої Тетяни Юріївни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вінницька міська рада, код ЄДРПОУ - 25512617, адреса: м.Вінниця, вул.Соборна, буд.59.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватни нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Єлісєєва Тетяна Юріївна, адреса: м.Вінниця, пр-т.Коцюбинського, буд.38-Д, оф.306.

Повний текст судового рішення складено 08.12.2022 року.

Суддя: