ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м.Суми

Справа №576/1036/22

Номер провадження 22-ц/816/1117/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мороко Сергія Олеговича,

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2022 року в складі судді Колодяжного А.О., ухваленого в м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Шосткинського району Сумської області, третя особа: приватний нотаріус Міхно Дар`я Валеріївна, про встановлення факту належності померлій земельних ділянок та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив встановити факт належності його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,58 га та для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,06 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на ці земельні ділянки у порядку спадкування.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням сільради від 22 грудня 1993 року його матері - ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,58 га та для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,06 га. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, він є єдиним спадкоємцем за заповітом після її смерті. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, проте оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки він не має можливості, оскільки за життя його матір не отримала правовстановлюючих документів державних актів на ці земельні ділянки.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та його представник адвокат Мороко С.О. подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки в позасудовому порядку, так як для звернення позивача до органу місцевого самоврядування з питанням завершення процедури приватизації переданих померлій ОСОБА_2 у власність земельних ділянок, він має надати безспірні документи, які б підтверджували його право на спадщину.

Березівською сільською радою Шосткинського району Сумської області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення. .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що рішенням Обложківської сільської ради Глухівського району Сумської області № 46 від 22 грудня 1993 року про передачу безкоштовно у приватну власність земель в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства, під будівництво і обслуговування житлових будинків і господарських будівель, які знаходяться у користуванні громадян, в тому числі ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства площею 0,58 га та для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,06 га. (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.7), за життя нею складено заповіт, за яким належний їй будинок по АДРЕСА_1 та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства і для обслуговування житлового будинку і господарських будівель вона заповіла своєму сину - ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно листа приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Міхно Д.В. від 04 лютого 2022 року, на усне звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Полошківської сільською радою Глухівського району Сумської області 26 липня 2017 року за реєстровим номером 41 на майно земельні ділянки, передані для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Обложки Шосткинського району Сумської області, приватним нотаріусом роз`яснено необхідність звернутися до суду з питанням встановлення права власності на спадкове майно в порядку спадкування (а.с. 12).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матір позивача ОСОБА_2 за життя не закінчила процес приватизації переданих їй земельних ділянок, а тому позивач, у випадку відмови органу місцевого самоврядування у закінченні процесу приватизації, має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на завершення процесу приватизації, а не визнання за ним права на це майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, за положеннями статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів ( ч. 1. ст. 328 ЦК України ). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

З роз`яснень, які булі надані в пунктах 10, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 слідує, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особаможе звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 ЗК України).

Крім того, спадкоємець нерухомого майна у разі, якщо спадкодавцю належало право користування земельною ділянкою, вправі реалізувати своє право на безоплатне набуття у власність земельної ділянки у розмірах, встановлених ЗК України та у порядку, визначеному статтями 116, 118, 122 ЗК України.

Подібні правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, померла ОСОБА_2 за життя не завершила приватизацію переданих їй рішенням Обложківської сільської ради народних депутатів Глухівського району Сумської області від 22 грудня 1993 року земельних ділянок площею 0,06 га під будівництво та обслуговування житлових будинків і господарських споруд та площе 0,58 га для ведення особистого підсобного господарства, так як не отримала правовстановлюючих документів на це нерухому майно державних актів.

Тобто, усупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту наявності у померлої ОСОБА_2 права власності на ці земельні ділянки, так як за життя такого права вона не набула.

До позивача, в порядку спадкування, після смерті матері перейшло право на завершення приватизації зазначених земельних ділянок, а не право власності на це нерухоме майно.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до органу місцевого самоврядування з питанням завершення оформлення права власності, у встановленому законом порядку, на вказані земельні ділянки. В судовому порядку може бути захищене невизнане чи порушене право позивача на завершення процедури приватизації земельних ділянок, а не визнано право власності на це майно.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мороко Сергія Олеговича, залишити без задоволення, рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 20 грудня 2022 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук