Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3065/22
Номер провадження2/711/1757/22
РІШЕННЯ
21 листопада 2022 року
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Піковського В.Ю.,
при секретарі: Пасічній Н.В.,
представника відповідача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради житлову субсидію та моральну шкоду. Позовні вимоги мотивує тим, що в липні 2022 року вона отримала розрахунок житлової субсидії за період з 01.10.2019 по 30.08.2020.
Позивач зазначає, що в жовтні 2019 року вона подала заяву до Департаменту соціальної політики про призначення житлової субсидії на одну особу, згідно її доходів але їй було відмовлено і тоді вона подала позов до адміністративного суду, який було задоволено судом. Але ОСОБА_3 вдруге їй відмовила, тому вона знову звернулася до суду. Таким чином вона має декілька рішень. В серпні 2021 року вона отримала житлову субсидію в сумі 4246,92 грн. за 2019-2020 рік.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси 14.07.2022 відкрито спрощене провадження у справі. Відповідачеві наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.
На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідачем надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Вважає що позовні вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню з наступних підстав:
Представник відповідача ОСОБА_2 зрозумів позицію позивача з приводу зменшення позовних вимог та заперечив проти задоволення позову про стягнення моральної шкоди з підстав викладених у відзиві на позов. Одночасно повідомив, що Департамент виконав рішення Черкаського окружного адміністративного суду, було здійснено перерахунок, про що вказувала ОСОБА_1 , частина коштів була сплачена у 2020 році. А частина несплаченої субсидії була остаточно перерахована у кінці липня 2022. Просив повністю відмовити у позові.
Суд, заслухавши у часників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, особою з інвалідністю 1 групи, що підтверджується копією довідки до акту МСЕК серія ЧЕР №011104.
ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.
В порушення вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» відповідач не здійснив повідомлення позивача у належній формі, а також протягом трьох календарних днів з дня прийняття рішення про призначення (відмову) житлової субсидії.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 року позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про скасування рішень та зобов`язання вчинити дій задоволено частково. Визнано протиправним та скасоване рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії помісячно за період з 01.10.2019 по 30.04.2020 року та рішення про відмову в призначенні житлової субсидії з 01.05.2020 по 30.08.2020. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради здійснити перерахунок житлової субсидії ОСОБА_1 з 01.10.2019 по 30.04.2020 виключивши із сукупного доходу сім`ї аліменти в сумі 14835.43 грн., також зобов`язано розглянути питання про призначення житлової субсидії ОСОБА_1 з 01.05.2020 по 30.08.2020 виключивши із сукупного доходу сім`ї аліменти в сумі 14835.43 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили 11.01.2022 року.

В свою чергу, відповідно до витягу зі списку №1 на зарахування субсидії у грошовій готівковій формі, який приєднаний до матеріалів справи, оформленого Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради, за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, підготовлено до зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 6866,53 грн.

Відповідно до копії платіжного доручення № 299 (внутрішній номер 217464880) від 05 липня 2022 року, яке приєднане до матеріалів справи, слідує, що Платником Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради було сформоване ще 05.07.2022 із призначенням платежу «виплата пільг і житлової субсидії на оплату ЖКП у грошовій формі зг. спис. субсидія за червень 2022 р.» повноцінно підписано та отримано банком 25.07.2022.

Таким чином, Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради перераховано кошти в сумі 1 893 831, 73 грн. на рахунок банківської установи для подальшого зарахування на відповідні рахунки одержувачів згідно списку, до якого входить і виплата житлової субсидії для позивача ОСОБА_1 в сумі 6866,53 грн.

Житлова субсидія за відповідний період в сумі 6866,53 грн. виплачена на користь ОСОБА_1 . Про що, вона була повідомлена 04.08.2022, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» про відправлення рекомендованого повідомлення та не оспорюється позивачем у судовому засіданні і підтверджено смс-повідомленням щодо зарахування їй суми 6866,53 від 25.07.2022 (а.с.91)

Позивач ОСОБА_1 також просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2022 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

12.10.2022 постановою Черкаського апеляційного суду рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про стягнення моральної шкоди змінено в частині визначення розміру коштів, які мають буди стягнуті з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, та вказано, що до стягнення з Департаменту соціальної політики Черкаської міської на користь ОСОБА_1 підлягає 3000,00 грн., а також в частині вирішення питання про розподіл судового збору.

Таким чином, з`ясовано у судовому засіданні, що вказане рішення стосується протиправності рішень Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, яку встановив Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 10.12.2021 та відшкодовує завдану моральну шкоду ОСОБА_1 .

Поданим позовом позивач хоче розмежувати спричинення незаконними діями моральної шкоди та шкоди через затягування часу із 2019 року Департаментом щодо виплати субсидії. Однак, рішенням суду апеляційної інстанції від 12.10.2022 презюмується, що встановлено комплекс бездіяльності дій Департаменту, що полягали у тривалості неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 , відмовлення в призначенні субсидії, звернення до судів із цього приводу, що вказує на з`ясування всіх питань відшкодування моральної шкоди та поновлення порушеного права позивачки і сприяння його відновлення механізмом національного законодавства, що стосується невиплати субсидії ОСОБА_1 за період 2019-2020 років вчасно. Дане рішення є загальнодоступним, так як наявне в Єдиному реєстрі судових рішень і може братися до уваги при прийнятті рішення.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частинами першою та другою стаття 23 ЦПК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам роз`яснено, що під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання, приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви, протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві наводиться підстава відшкодування моральної шкоди як тривала не виплата субсидії за період 2019-2020 років (встановлено, що таку виплату було здійснено 25.07.2022), що не входить, відповідно до положень ст. 16, 23 ЦК України, до права на відшкодування такої шкоди, крім того не наведено жодного обґрунтування зазначеної нею суми моральної шкоди та в чому саме полягали моральні страждання, яких вона зазнала внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

Разом з тим, встановлено, що між рішенням суду адміністративної юрисдикції, яке набрало законної сили 31.05.2022, щодо незаконності дій Департаменту та фактично сплаченої субсидії за ним 25.07.2022, пройшов час в два місяці, враховуючи всі відповідні процедури на його забезпечення в умовах воєнного стану у країні.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Оскільки позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів на її підтвердження, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про відшкодування шкоди, віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Ю. Піковський

Повний текст рішення складено 28 листопада 2022 року.