Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3349/22
Провадження № 2/711/1816/22
РІШЕННЯ
07 грудня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь пеню за прострочення сплати аліментів, за період з 01.11.2021 по 31.05.2022, у розмірі 81 346,00 грн.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
07.09.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_3 просить в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що станом на 31.11.2021 заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 не набрало законної сили у зв`язку з його оскарженням, тому, в розумінні ст. 11, 509 ЦК України, до прийняття рішення судом апеляційної інстанції, у даній справі, не настав момент виникнення зобов`язання. 10.05.2022 постановою Київського апеляційного суду заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На виконання даного рішення, 17.05.2022 за місцем роботи нею було добровільно подано заяву до відділу бухгалтерського обліку та звітності щодо утримання суми аліментів із заробітної плати починаючи з травня поточного року та розпочато виконання рішення суду, яке на даний час триває, аліменти сплачуються в повному обсязі і погашається заборгованість за несплату. Таким чином, доводи позивача про можливість застосування вимог ст. 196 СК України є безпідставними, оскільки відсутній як сам факт зобов`язання із сплати аліментів, так і вина відповідача у невиконанні зобов`язання. При розрахунку пені за прострочення сплати аліментів позивачем не взято до уваги, що зобов`язання по сплаті аліментів за травень 2022 року виконано в повному обсязі, а тому за травень пеня за прострочення зобов`язання відсутня. Крім цього, наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів не відповідає висновкам, викладеним у постанові КЦС ВС від 20.07.2020 по справі №362/4462/16, оскільки останнім для підрахунку заборгованості взято 1% від загальної суми заборгованості за попередні місяці та помножено на кількість днів у місяці.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Вітер С.В. не з`явилися, 06.12.2022 через систему «Електронний суд» від адвоката Вітер С.В. надійшло клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник ОСОБА_3 адвокат Куян М.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив,
що при нарахуванні аліментів державним виконавцем взято за основу не фактично отримані доходи боржника, а середню заробітну плату по регіону. Крім того зауважив, що відповідачкою за травень 2022 року сплачено аліменти в повному розмірі, тому підстави для нарахування пені відсутні.
Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів (доходів) заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.08.2020 і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а від того часу - 1/4 частини усіх видів(доходів) заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_6 .
На підставі вказаного рішення 18.01.2021 Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2021 заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 10.05.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 без змін.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно із частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За правовою природою неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись яку прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 статті 614 ЦК України).
Отже, для стягнення пені з платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Зазначене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Заперечуючи проти стягнення пені, відповідач посилалася на відсутність її вини у виникненні заборгованості, оскільки до набрання рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 законної сили, у неї було відсутнє зобов`язання по сплаті аліментів.
Разом з тим, вказані доводи відповідача суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 стягнення аліментів присуджено з 04.08.2020, тобто відповідач, як мати неповнолітніх доньок, повинна була надавати матеріальну допомогу своїм дітям та виконувати свій обов`язок щодо їх утримання до повноліття саме з дати присудження аліментів, не чекаючи прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Що ж до посилань відповідача на необізнаність про наявність рішення суду про стягнення з неї аліментів, то вони спростовуються матеріалами справи, оскільки зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що ОСОБА_3 знала про пред`явлення до неї позову про стягнення аліментів та повинна була цікавитись результатом розгляду справи.
Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність між сторонами спору про визначення місця проживання дітей та перешкод у спілкуванні з дітьми, як поважність причини несплати аліментів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідачки і вона повинна понести відповідальність, передбачену статтею 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам дітей.
Визначаючи розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню, суд враховує наступне.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, Верховний Суд зазначає, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%
Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2021 по 31.05.2022 становить 156 234,49 грн., однак, оскільки дана сума перевищує 100 % розміру заборгованості по аліментах, позивач в позовній заяві просив стягнути суму пені, що дорівнює розміру заборгованості по аліментах - 81 346,00 грн.
за період з 01.11.2021 по 31.05.2022 - 1041,12 грн. х 212 х 1% = 2207,17 грн.;
за період з 01.12.2021 по 31.05.2022 - 4295,91 грн. х 182 х 1% = 7818,55 грн.;
за період з 01.02.2022 по 31.05.2022 - 4515,85 грн. х 120 х 1% = 5419,02 грн.;
за період з 01.03.2022 по 31.05.2022 - 3406,69 грн. х 92 х 1% = 3134,15 грн.;
за період з 01.04.2022 по 31.05.2022 - 2693,66 грн. х 61 х 1% = 1643,13 грн.;
за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 - 2693,66 грн. х 31 х 1% = 835,03 грн.
При обчисленні розміру пені судом взято до уваги надані сторонами розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, складені старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Ковтуненко-Пізняк Г.І. 23.06.2022 та 18.11.2022.
Твердження представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості здійснений державним виконавцем невірно не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не оскаржувались дій державного виконавця щодо неправомірного нарахування аліментів та не оспорювався їх розмір у встановленому законом порядку.
Також суд вважає помилковим доводи представника відповідача щодо безпідставного нарахування пені за травень 2022 року, оскільки пеня нараховується з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати. Тому, при розрахунку пені за травень 2022 року береться до уваги наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за квітень 2022 року.
Крім того, оскільки при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова