Справа № 203/1464/22
Провадження № 2/932/1253/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року позивач ТОВ «Будинок Комфорту» звернулося з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 105 202,20 грн. за договором №001.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 07.12.2020 між ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 було укладено договір №001 оренди майна з правом викупу шляхом обміну електронними повідомленнями та підписання його у порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору, Товариство взяло на себе обов`язок передати ОСОБА_1 телевізор (LCDtv46-52 SAMSUNG UE50TU7090UXUA), а остання, в свою чергу, сплати вартість його оренди (строк оренди 12 місяців; щомісячний платіж 3 069,00 грн., вартість об`єкта оренди при його викупі за 12 місяців складає 36 828,00 грн.).

З огляду на те, що позивачем виконано умови договору, а саме передано товар ОСОБА_1 , однак останньою допущено порушення взятих на себе зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 105 202,20 грн. яка складається з: 33 640,00 грн. сума прострочених орендних платежів; 17 914,20 грн. сума пені за прострочені орендні платежі; 16 820,00 грн. сума штрафу за розірвання договору; сума вартості об`єкта оренди 36 828,00 грн., позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В. від 02.06.2022, позовну заяву ТОВ «Будинок Комфорту» передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з підстав визначених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 28.06.2022 справу прийнято до свого провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На її адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від ОСОБА_1 не надходило.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як визначено ч.1 ст.205, ч.1 ст.207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Положеннями ч.1 ст.626, ч1. ст.634 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач покликається на укладення з відповідачем наведеного вище договору в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Водночас згідно із абз.2 ч.2 ст.1 Закону України «Про електронну комерцію» дія цього Закону не поширюється на правочини, якщо однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа - підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину.

На виконання зазначених вимог закону відсутні будь-які докази про те, що сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до договору оренди майна з правом викупу.

Позивачем до позовної заяви долучено роздруківки договору №001 оренди майна з правом викупу від 07.12.2020 та анкету-згоду клієнта від 06.12.2020 з незаповненою графою «E-mail», в яких відсутній підпис відповідача (власний чи електронний), а також не надано відповідного підтвердження проставлення електронного підпису, у тому числі із застосуванням одноразового ідентифікатора, у зв`язку з чим, ці роздруківки не можуть вважатися належними, допустимими та достовірними доказами на підтвердження факту укладення зазначеного договору.

Документ із назвою «Послідовність дій ТОВ «Будинок Комфорту» щодо укладення згаданого договору в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log-file) без відповідного датування, суд не може визнати у якості належного та достовірного доказу укладення договору зі сторони відповідача, адже відображає односторонню дію позивача і не слугує беззаперечним підтвердженням вчинення відповідачем будь-яких дій щодо волевиявлення на укладення договору.

Роздруківка електронного листа від 07.12.2020 не може визнаватися підтвердженням укладення договору, адже відсутні будь-які докази, які б свідчили, що зазначена електронна адреса належить відповідачу.

Надана позивачем копія експрес-накладної ТОВ «НОВА ПОШТА» № 5197 від 07.12.2020 року про надсилання об`єкта оренди - телевізора (LCDtv46-52 SAMSUNG UE50TU7090UXUA) не містить підтвердження отримання відповідачем як одержувачем такого.

Надані суду Правила надання майна у оренду ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ», затверджені наказом директора зазначеного товариства № 235 від 01.07.2020, не містять жодних позначок, що свідчили б про ознайомлення відповідача з цими правилами.

Згідно із ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних доказів на обґрунтування заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 13-А кімната 200) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ