Справа № 930/253/22
№2/930/329/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2022 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Головенка Євгена Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальнісю "Споживчий центр", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна; Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в грудні 2021 року через Єдиний портал державних послуг "ДІЯ" позивач отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості в розмірі 10 790,00 грн. на користь ТзОВ «Споживчий центр».

Так, з матеріалів виконавчого провадження №67934154 вбачається, що 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23384, щодо звернення стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 29.08.2019-100006626 від 29.08.2019 року, укладеного між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.09.2019 року по 01.12.2021 року включно.

Сума заборгованості складається з:

- прострочений основний борг 8 000 грн. 00 коп.

- прострочені проценти 2 240 грн. 00 коп.

- плата за вчинення виконавчого напису 550 грн. 00 коп.

Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 10 790 грн. 00 коп.

17.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №67934154 на підставі заяви про примусове виконання виконавчого напису №23384 від 08.12.2021 року.

Постановами приватного виконавця від 17.12.2021 року, від 17.12.2021 року та від 27.12.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 1079,00 грн., визначено для нього розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500,00 грн. та звернуто стягнення на його дохід, який він отримую у ТзОВ «Інвенторі Сервіс»

Проте, ОСОБА_1 , ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладав та йому невідомо на підставі яких документів виникла зазначена вище заборгованість.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус Сазонова О.М. посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р, в той час, як на момент вчинення виконавчого напису - 08 грудня 2021 року, дані норми не були чинними і не передбачали можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі.

Крім того, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки позивач заперечую факт заборгованості та вказую на відсутність будь-яких кредитних відносин з відповідачем, що на його думку та враховуючи усе викладене вище є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник позивача - адвокат Головенко Є.В. не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальнісю "Споживчий центр", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна; Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович в судові засідання неодноразово не з"являлися, про причини неявки суд не повідомляли, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутність в суд не надіслали.

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що в грудні 2021 року через Єдиний портал державних послуг ДІЯ позивач отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості в розмірі 10 790,00 грн. на користь ТзОВ «Споживчий центр».

Так, з матеріалів виконавчого провадження №67934154 вбачається, що 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23384, щодо звернення стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 29.08.2019-100006626 від 29.08.2019 року, укладеного між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.09.2019 року по 01.12.2021 року включно.

Сума заборгованості складається з:

- прострочений основний борг 8 000 грн. 00 коп.

- прострочені проценти 2 240 грн. 00 коп.

- плата за вчинення виконавчого напису 550 грн. 00 коп.

Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 10 790 грн. 00 коп.

17.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №67934154 на підставі заяви про примусове виконання виконавчого напису №23384 від 08.12.2021 року.

Постановами приватного виконавця від 17.12.2021 року, від 17.12.2021 року та від 27.12.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 1079,00 грн., визначено для нього розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500,00 грн. та звернуто стягнення на його дохід, який він отримую у ТзОВ «Інвенторі Сервіс»

Проте, ОСОБА_1 , ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладав та йому невідомо на підставі яких документів виникла зазначена вище заборгованість.

Окрім того, представник позивача - адвокат Головенко Є.В. також подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №23384 виданого 08.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою в межах виконавчого провадження №67934154 до набрання законної сили рішення суду по вищевказаній цивільній справі.

Вищевказана заява про забезпечення позову була розглянена та ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 08.02.2022 було забезпечено позов та зупинено стягнення за виконавчим написом.

Так, за загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України " Про нотаріат " та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України " Про нотаріат " та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Аналізуючи вищенаведені норми Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц дійшла таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат " захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Суд вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріусу не було надано всі необхідні документи, що підтверджуються безспірність заборгованості, тому не було правових підстав для видачі виконавчого напису в силу вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку №296/5.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На переконання суду, позивачем та його представником повністю доведено наявність порушення прав позивача при вчиненні приватним нотаріусом виконавчого напису, всі обставини, на які він посилався у своїй позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Разом з тим, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача та його представника.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною при вчиненні 08.12.2021 спірного виконавчого напису №233384 не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позиціями ВСУ, які викладені Великою палатою Верховного Суду у справах № 826/20084 від 20.06.2018 року, №910/10374/17 від 21.09.2021 вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним при звернені до суду судовий збір в розмірі 992,40 грн., згідно квитанції ID 8006-9561-2981-7199 від 30.01.2022.

На підставі наведеного, ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст.ст. 4, 12, 13, 19,76-81, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Головенка Євгена Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальнісю "Споживчий центр", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна; Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №23384, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суми боргу у розмірі 10 790,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр», , адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко