Справа № 686/6490/22
Провадження № 2/686/3454/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.,

за участі секретаря Хмелівської О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про вселення в будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.1992року до 22.08.2020 року, який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу є двоє синів ОСОБА_5 1994 р.н. та ОСОБА_6 1999р.н.

Позивач зареєструвався в будинку АДРЕСА_1 , зі згоди батьків дружини.

Після вступу ОСОБА_7 в новий шлюб, вона перестала безпідставно впускати позивача в будинок. Неможливість в досудовому порядку врегулювати конфлікт,стала підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задоволити. ОСОБА_1 підтвердив, що не проживає за адресою АДРЕСА_1 близько двох років; житло покинув у зв`язку з конфліктом з відповідачем. Відповідач та третя особа заперечили можливість задоволення позову. Відповідач вказала, що позивач добровільно покинув помешкання. Позивач не несе ніяких витрат по утриманню житла. Цій події передували конфлікти в родині, у зв`язку із чим вона зверталась до органів поліції.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила суду, що позивач покинув відповідача по своїй волі. Ніхто його не виселяв.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтвердили, що відповідач живе з іншим чоловіком. Виставила позивача з помешкання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першоюстатті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому законом, на власний розсуд.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним (стаття 41 Конституції України).

Згідно зістаттею 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина перша та другастатті 319 ЦК України).

У силу частини першоїстатті 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннямистатті 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати будь-яких усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми права, є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Статтями 64,65 ЖК УРСР визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом зним,користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями,що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи,зазначені в частині другій цієї статті,перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні,вони мають такі ж права і обов`язки,як наймач та члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Відповідно до частини першоїстатті 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першоюстатті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та другастатті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першоїстатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від

1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для

визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 22.08.1992 року по 29 вересня 2020 року. Шлюб розірвано за Рішенням Хмельницького міськрайонного суду, справа №686/20148/20, від 29.09.2020 р.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою будинок АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою близько двох років.

Суду не підтверджено будь-які витрати позивача у звязку із утриманням житла за адресою будинок АДРЕСА_1 .

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права власності на будинок АДРЕСА_1 , він є лише зареєстрованим за вказаною адресою. Правомірність вселення ОСОБА_1 не спростована в судовому засіданні.

ОСОБА_3 є законним власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з 15.01.1987р. Зі слів ОСОБА_3 , відповідач по справі є його донькою, а позивач колишнім зятем.

За позивачем відсутні зареєстровані об`єкти нерухомого майна.

Між позивачем та відповідачем склались конфліктні ситуації, мали місце звернення до органів поліції.

Позивач не надав суду будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди у проживанні чи вселенні до спірного житла.

Не надано суду належних та допустимих доказів і на підтвердження того, що позивач являється членом сім`ї відповідача. Зі слів учасників процесу, в тому числі і позивача, відповідач створила сім`ю з іншим чоловіком.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про вселення ОСОБА_1 , слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.2,4,12,13,18,76,77,79,80,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 15,16,317,319,321,391 ЦК України, ст.ст.64,65 ЖК УРСР, суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позов у ОСОБА_1 про вселення в будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2022 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк