ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №497/1349/2021

Апеляційне провадження № 22-ц/813/7373/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області на рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Раца В.А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви, відзиву на позов та відповіді на відзив

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (далі Кубейська сільська рада), третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, в якому просила:

-стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6 600грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду;

-визнати незаконним розпорядження секретаря Кубейської сільської ради №179-К від 19 липня 2021 року «Про скасування розпорядження від 22 червня 2021 року №147-К»;

-визнати розпорядження №147-К від 22 червня 2021 року «Про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради» діючим та таким, що потребує виконання Кубейською сільською радою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01 січня по 29 червня 2021 року вона знаходилася у трудових відносинах з Кубейською сільською радою, а 29 червня 2021 року звільнена на підставі п.1ст.36 КЗпП України за угодою сторін.

В день звільнення відповідач її письмово не повідомив про нараховані суми, належні при звільненні, не здійснив їх виплату, що є порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.

Крім того, на підставі розпорядження №147-К від 22 червня 2021 року «Про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради» з нагоди свята Дня Конституції України їй була призначена, але не виплачена премія, яка скасована у зв`язку з її звільненням.

Зазначила, що ніяких дисциплінарних порушень вона не допускала, законних підстав для скасування розпорядження не було, а тому відповідач повинен виплатити їй премію в розмірі 100% окладу начальника відділу соціального захисту населення, що складає 6 600 грн.

Також вважає, що у зв`язку з затримкою виплати, підлягаючі розрахунку в день звільнення, до відповідача необхідно застосувати дію ч.1 ст.117 КЗпП України та стягнути з нього середній заробіток за весь час затримання по день ухвалення рішення суду.

Зазначила, що в розпорядженні не вказана конкретна стаття яка би мала відношення до неї, оскільки ст.97 КЗпП України це загальна стаття про преміювання, в тому числі ст.143 КЗпП України не має ніякого відношення до видання розпорядження та до скасування премій.

За весь час трудових відносин з відповідачем дисциплінарних стягнень у неї не було, тому застосування норм ст.151 КЗпП України також не доречно в даному випадку. Інші посилання на законодавство в розпорядженні також мають загальний характер та не відносяться до цієї ситуації.

Крім того, посилання відповідача на п.1.6 ч.1 Положення про преміювання працівників Кубейської сільської ради яким встановлено, що працівникам звільненим в місяць за який проводиться преміювання премії не виплачуються, є помилковим, оскільки згідно листа отриманого від відповідача за №1072 від 13 жовтня 2021 року, вона після звільнення отримала трудову книжку 01 липня 2021 року, а тому фактичним днем звільнення є дата отримання трудових книжок.

Розпорядження №147-К видано 22 червня 2021 року та приурочене до Дня Конституції, який відзначається у червні, отже місяцем передбачуваного преміювання є червень 2021 року, а місяцем її фактичного звільнення є липень 2021 року.

Також жодного офіційно засвідченого випадку з перелічених у п.3.5 Положення в період, за який мало проводитися преміювання, за нею зафіксовано не було. Щодо особи яка видала відповідне розпорядження про скасування преміювання ОСОБА_2 , то вона на керуючої посаді пропрацювала лише один робочий день, тому не могла достатньо оцінити та проаналізувати виконання працівниками посадових обов`язків і завдань як того вимагає п.3.1 та 5.1 Положення (а.с.1-6).

У відзиві на позов представник Кубейської сільської ради позов не визнав, посилаючись на те, що станом на 01 липня 2021 року відповідач виплатив ОСОБА_1 у повному обсязі заробітну плату за червень, липень 2021 року та компенсацію за всі дні невикористаної відпустки.

Крім того, позивач отримала матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі одного посадового окладу, у зв`язку з щорічною відпусткою. Але відпусткою вона не скористалась по причині її звільнення, відповідно до поданої нею заяви про звільнення за угодою сторін.

Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення є обов`язковою виплатою при наданні щорічної відпустки. Грошова допомога за ст. 57 Закону № 889 є гарантованою виплатою, що виплачується один раз на рік при наданні щорічної відпустки за відповідний робочий рік.

Оскільки ОСОБА_1 , по причині її бажання звільнитися, не скористалася щорічною відпусткою, але отримала грошові кошти на відпустку та кошти на оздоровлення, передбачені законодавством. На момент звільнення їй вже була нарахована матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі одного посадового окладу, яка підлягає поверненню у разі не використання щорічної відпустки.

Вважав, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки остання при звільненні отримала не лише всі виплати у повному обсязі, а навіть і зайво нараховані кошти, що підлягають поверненню до Кубейської сільської ради.

При цьому позивач була одним із ініціаторів навмисного блокування роботи сільської ради шляхом одночасного звільнення багатьох працівників. Свій намір звільнитися вона оголосила під час проведення дев`ятої сесії сільради та підбурювала інших вчинити так само (а.с.69).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначила про невірне тлумачення відповідачем норм закону, а саме - зайво нарахованими коштами відповідач вважав виплачену їй матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 6600 грн. Дане твердження є помилкове, так як при виході у щорічну відпуску працівник отримує матеріальну допомогу на оздоровлення, а невдовзі звільнився (не відпрацювавши повністю рік за який надається відпустка), тому підстав для повернення такої допомоги немає.

Компенсація за дні невикористаної відпустки і заробітна плата за липень (1 день) складає в сумі 4 594,02 грн., тому це сума не виплачених їй розрахункових.

При цьому відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не заперечив факту незаконного скасування премії.

Також позивачка наголошувала на безпідставному звинуваченні у підбурюванні колективу на звільнення для навмисного блокуванні роботи сільської ради (а.с.79-81).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження секретаря Кубейської сільської ради №179-К від 19 липня 2021 року «Про скасування розпорядження від 22 червня 2021 року № 147-К».

Визнано розпорядження №147-К від 22 червня 2021 року «Про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради» діючим та таким, що потребує виконання Кубейською сільською радою.

Стягнуто з Кубейської сільської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 6 600 грн.

Стягнуто з Кубейської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000грн., з утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Вирішено питання про стягнення з Кубейської сільської ради на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що позов ОСОБА_1 доведено й обґрунтовано належними доказами (а.с.120-129).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Кубейської сільської ради просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові, оскільки рішення суду ухвалене із формальних підстав, із порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного вивчення всіх обставин справи, без надання належної оцінки фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянт наводить наступні доводи та зазначає, що:

-висновок суду, що розпорядження секретаря сільської ради Заїм Т.П. від 19 липня 2021 року є незаконним не відповідає дійсності, у даному випадку суд вийшов за межі повноважень;

-у рішенні суд безпідставно змінив термін «втратив чинність» та застосував поняття «скасований». Поняття «втратив чинність» тлумачиться як діяв за певних умов, мав юридичну силу та згодом був припинений на законних підставах. Поняття «скасований» відповідно до Великого тлумачного словника сучасної української мови (рекомендований Міністерством освіти і науки України) тлумачиться як «визнаний недійсним, незаконним». Судом в обґрунтуванні рішення вживається неправильне поняття та спотворюється загальне враження щодо обставин справи(а.с.154-156).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою (а.с.162).

У серпні 2022 року від Кубейської сільської ради надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду кримінального провадження №0000313 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме за фактом виявлення двох офіційних документів, що мають однакові реквізити з різним змістом розпоряджень колишнього секретаря Кубейської сільської ради (а.с.168-171,173).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року в задоволенні клопотання про зупинення провадження відмовлено (а.с.175).

Правом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Учасники судового процесу про дату судового засідання, призначеного на 29 листопада 2022 року повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що питання щодо преміювання позивача було вирішено 22 червня 2021 року і вона була включена до складу осіб, які підлягали преміюванню з нагоди святкування Дня Конституції України - 28 червня 2021 року. При цьому розпорядження про її звільнення видано 25 червня 2021 року, тому вона мала право на отримання премії в день видачі розпорядження про її звільнення, а ні після спливу 20 календарних днів, коли розпорядженням від 19 липня 2021 року було скасовано розпорядження від 22 червня 2021 року «Про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року прийнята на посаду в.о. начальника відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення в Кубейську сільську раду.

12 січня 2021 року вона переведена на посаду начальника, а 29 червня 2021 року звільнена з займаної посади за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненої 06 жовтня 2008 року на ім`я позивача (а.с.10-11).

Згідно відповіді Кубейської сільської ради та копії книги обліку та руху трудових книжок, ОСОБА_1 отримала трудову книжку 01 липня 2021 року (а.с.64-66).

Також з 02 липня 2021 року ОСОБА_1 стала на облік у Болградську районну філію Одеського обласного центру зайнятості та їй призначили допомогу по безробіттю.

На підставі долученої до матеріалів копії розпорядження секретаря Кубейської сільської ради Болгарової І.А. №159-К від 25 червня 2021 року, ОСОБА_1 звільнена з 29 червня 2021 року із займаної посади - начальника відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення, за угодою сторін відповідно п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.14).

За заявами позивача ОСОБА_1 секретарем сільської ради ОСОБА_2 були надані відповіді за вих.№734, 735 від 16 липня 2021 року, з яких вбачається, що розрахункові виплати з ОСОБА_1 нею ще не проведено, у зв`язку з відсутністю дозвільних документів та набуття права у осіб, які мають право першої та другої підписів, при цьому якихось конкретних сум, які підлягають виплати відповідачеві, у відповідях не зазначено (а.с.18,19).

22 червня 2021 року Кубейською сільською радою прийнято розпорядження №147-К «Про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради», в якому вказані працівники апарату Кубейської сільської ради, які підлягали преміюванню, з нагоди свята Дня Конституції України, в тому числі ОСОБА_1 - начальник відділу соціального захисту населення -100% окладу (а.с.28).

Відповідно до довідки №2027, виданою Кубейською сільською радою 31 серпня 2021 року, оклад ОСОБА_1 у березні-квітні 2021 року становив 6600 грн., а її середньоденна заробітна плата - 521,94 грн. (а.с.27).

19 липня 2021 року секретарем Кубейської сільської ради видано розпорядження №179-К «Про скасування розпорядження від 22 червня 2021 року №147-К»,

Підставою для прийняття розпорядження зазначено ЗаконУкраїни «Про оплату праці»,ст.ст.97,143,151 КЗпП України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.1.6 ч.1 «Положення про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради», Бюджетний кодекс України, невиконання бюджету за перше півріччя 2021 року, несвоєчасне виконання своїх службових обов`язків (а.с.29).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Згідно із ч.2,3 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналогічні положення викладено у ст.15 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до змісту ст.2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» премії не відносяться до основної заробітної плати.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інші заохочувальні та компенсаційні виплати належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Так, ст.143 КЗпП України встановлено, що до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заходи заохочення, що визначаються правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" визначено умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту п.п.2 п.2 Постанови від 09 березня 2006 року, преміювання працівників органів місцевого самоврядування здійснюється керівником органу відповідно до положення про преміювання, затвердженого у відповідному органі та у межах фонду оплати праці. Керівник здійснює преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у межах коштів передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу та економії коштів на оплату праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Так, у Кубейській сільській раді розроблено Положення про преміювання працівникам сільської ради, яке затверджено рішенням №2 від 04 січня 2021 року(а.с.113-114).

Тобто, нормативно-правовим актом локальної дії, що у цьому випадку регулює питання оплати праці, є Положення. Крім того, встановлення розміру надбавок та премій є правом керівника.

Відповідно до п.п.1.4 Положення про преміювання в окремих випадках за виконання особливо важливої роботи або з нагоди ювілейних та святкових дат (день Конституції України…) за розпорядженням сільського голови з урахуванням особливого внеску працівникам може бути виплачена одноразова премія в межах затвердженого фонду оплати праці.

Тобто, умови нарахування працівникам додаткових заохочувальних виплат (премій) встановлюються власником або уповноваженим ним органом, а наявність підстав (трудових успіхів, високих результатів в роботі тощо) для здійснення таких виплат встановлюється за результатами роботи кожного працівника і є винятково компетенцією власника або уповноваженого органу.

Разом з тим, підпунктом 1.6 Положення передбачено, що працівникам, звільненим з роботи в місяць, за який проводиться преміювання, премії не виплачуються, за винятком працівників, які вийшли на пенсію, звільнилися за станом здоров`я. Також на підставі п.п.6. нарахована премія за місяць та інші премії і надбавки виплачуються одночасно з виплатою заробітної плати або в наступному місяці одночасно з виплатою авансу.

Тобто в Положенні передбачено пункт не виплати премії працівникам, які звільняються в місяць їх звільнення.

З огляду на викладене, оскільки розпорядження про преміювання було прийнято Кубейською сільською радою 22 червня 2021 року, а ОСОБА_1 звільнена з 29 червня 2021 року із займаної посади згідно розпорядження від 25 червня 2021 року за угодою сторін відповідно п.1 ст.36 КЗпП України, а не за винятком працівників, які вийшли на пенсію, звільнилися за станом здоров`я, колегія суддів вважає, що звільнення позивачки є звільненим з роботи в місяць, за який проводиться преміювання в червні місяці, в зв`язку з чим в такому разі при її звільненні премія не нараховується та не виплачується.

Правових підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження секретаря Кубейської сільської ради №179-К від 19 липня 2021 року «Про скасування розпорядження від 22 червня 2021 року № 147-К» та поновлення дії розпорядження №147-К від 22 червня 2021 року «Про преміювання працівників апарату Кубейської сільської ради» апеляційний суд не вбачає.

Доводи позивачки про те, що вона трудову книжку отримала 01 липня 2021 року, а тому фактичним днем її звільнення є дата отримання трудової книжки, тобто місяцем звільнення слід вважати 01 липня 2021 року є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не зверталась до відповідача із заявою про зміну дати її звільнення в зв`язку з отриманням трудової книжки 01 липня 2021 року, а також не заявляла такі позовні вимоги в судовому порядку.

Так, ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Більш того, у разі затримки видачи трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові, згідно ст.235 КЗпП України, виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки премії к святкуванню Дня Конституції України в розмірі 6 600 грн. також є помилковим, оскільки не відповідає п.1.6 Положенню про преміювання працівників сільської ради, яке затверджено рішенням Кубейської сільської ради №2 від 04 січня 2021 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Кубейської сільської ради задовольнити, рішення суду скасувати, в позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року скасувати.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, визнання незаконним та скасування розпорядження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді: