Справа № 463/92/22 Головуючий у 1 інстанції: Яворський С.Й.
Провадження № 22-ц/811/2015/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
У Х В А Л А

судового засідання

14 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького Кравця В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року № 835-3 та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, покликається на те, що з квітня 2019 року працює сторожем та завідувачем бюро по зв`язках зі ЗМІ за сумісництвом на 0, 5 ставки у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького. Наказом № 835-3 від 05 листопада 2021 року його відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з тим, що він не вакцинувався проти COVID-19 та не надав медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації. Стверджує, що обов`язок здійснити щеплення проти COVID-19 не передбачено трудовою угодою та посадовою інструкцією, відтак відповідачем порушено його право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України. Зазначає, що його відсторонення від роботи є незаконним, оскільки профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 не включені до Календаря профілактичних щеплень в Україні, а обов`язковість такого щеплення не визначена Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», тому вимога відповідача про надання доказів щеплення є незаконною. Вважає, що фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також відомості, одержані при її медичному обстеженні, забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Вказує, що про незаконність наказу № 835-3 від 05 листопада 2021 року його відсторонено від роботи без збереження заробітної плати свідчить також і те, що Міністерством охорони здоров`я не затверджено перелік інфекцій, ухилення від щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи, крім того, відсутнє подання відповідної посадової особи про відсторонення його від роботи. Наголошує, що, наказ № 835-3 від 05 листопада 2021 року прийнято на підставі постанови Кабінету Міністрів України№ 1236 від 09 грудня 2020 року, доповнену постановою Кабінету Міністрів України № 1096 від 20 жовтня 2021 року, якими визначено, що керівникам установ слід забезпечити відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення профілактичних щеплень проти COVID-19, однак постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативними актами, які не можуть змінювати правове регулювання, що визначене законом. Звертає увагу, що з відповідача підлягає стягненню на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з того, що розмір його середньоденного заробітку становить 436.50 грн. Оскільки наказом № 108-З від 09 березня 2022 року його допущено до роботи з 12 березня 2022 року до завершення воєнного стану, час незаконного, на його думку, відсторонення його від роботи склав 89 робочих днів, а відтак сума невиплаченої заробітної плати становить 38 848.50 грн.

З наведених підстав просить:

-визнати незаконним та скасувати наказ № 835-3 від 05 листопада 2021 року в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати та відновити його попереднє становище, допустивши до виконання своїх трудових обов`язків на посаді сторожа, завідувача бюро по зв`язках зі ЗМІ (за сумісництвом на 0,5 ставки) Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького;

-зобов`язати Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького виплатити йому невиплачену середню заробітну плату за час відсторонення від роботи з 08 листопада 2021 року до 12 березня 2022 року в розмірі 38 848.50 грн.;

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького Кравця В.Ю. щодо зупинення апеляційного провадження у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у даній справі слід зупинити з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року прийнято до розгляду справу №130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, в якій Великою Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення в аналогічних правовідносинах.

Передаючи на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 130/3548/21, Верховний Суд виходив з того, що з метою формування єдиної правозастосовчої практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а також задля запобігання судових помилок, які у подальшому не могли б бути виправлені відповідно до процесуального законодавства внаслідок неможливості касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, існує необхідність визначення:

- чи є правомірним, без прийняття органом законодавчої влади відповідного закону, шляхом прийняття підзаконних актів, встановлення обмежень права на працю в Переліку №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (далі Перелік № 2153) та Постанові № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова № 1236), яке полягає в встановленні обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для певних працівників та запровадженні спеціального порядку відсторонення від роботи працівників, які відмовились або ухилились від профілактичних щеплень проти COVID-19;

-чи є порушенням вимоги рівності конституційних прав та дискримінаційним встановлення додаткових обмежень в Переліку № 2153, що полягають в обов`язковості профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 працівникам: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, в тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності та встановлення обов`язку в Постанові № 1236 керівників державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій здійснювати відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (враховуючи що, наприклад, на працівників юридичних осіб приватного права чи інших працівників такі обмеження не поширюються);

-чи є національне законодавство (Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності Перелік № 2153 та Постанова № 1236) з питань відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, таким, що дозволяє особі прогнозувати наслідки своєї її поведінки та яким чином мають застосовуватися норми цих правових актів, з урахуванням того, що в них передбачене різне і всупереч Конституції України правове регулювання.

Відтак, рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідками вирішення вищезазначених правових питань має стати орієнтиром при вирішенні подібних справ судами першої та апеляційної інстанції, оскільки у переважній більшості випадків справи цієї категорії є малозначними в силу закону.

Враховуючи те, що оскаржуване судове рішення в даній справі та рішення Жмеринського міськрайонного суд Вінницької області від 24 січня 2022 року і постанова Вінницького апеляційного суду від 04 травня 2022 року у справі №130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, які передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у справі № 463/92/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року № 835-3 та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи слід зупинити до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному провадженні справи №130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, ст. 381 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

зупинити апеляційне провадження у справі № 463/92/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року № 835-3 та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку судового рішення у справі № 130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 15.11.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк