Справа № 296/90/22
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2022 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування (зняття) арешту,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 06.01.2022 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із вказаним позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі також Корольовський ВДВС у місті Житомирі), Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі також Богунський ВДВС у місті Житомирі) , в якому просила:

(1) скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №47398097 від 30.04.2015. Номер запису про обтяження 9789409 від 25.05.2015;

(2) скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №12231302 від 21.02.2012. Номер запису про обтяження 12190110 від 21.02.2012;

(3) скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №26094914 від 20.04.2011. Номер запису про обтяження 979590 від 26.04.2011.

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що на виконанні Богунського ВДВС у місті Житомирі перебував виконавчий лист, виданий Богунським районним судом м. Житомира 08.01.2015 у справі 295/9243/14-ц, виконавче провадження № 47398097 та у виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2015 року. На виконанні Корольовського ВДВС у місті Житомирі перебували: (1) виконавчий лист, виданий Корольовським районним судом м. Житомира 03.02.2009 та відкрите виконавче провадження №12231302, яке на даний час закрито; (2) виконавчий лист, виданий Корольовським районним судом м. Житомира 21.03.2011 та відкрите виконавче провадження №26094914, яке на даний час закрито на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.07.2011.

1.3. Посилаючись на те, що виконавчі провадження закриті на підставі постанов про закінчення виконавчих проваджень, позивач просила скасувати арешти накладені на її майно.

І. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 17.01.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

2.2. 07.04.2022 позивач на виконання вимог ухвали суду подала заяву.

2.3. 13.04.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/90/22, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

2.2. Позивач повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку отримала особисто 02.05.2022, що стверджується підписом позивача в повідомленні про вручення.

2.3. Відповідач Корольовський ВДВС у місті Житомирі повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви за місцезнаходженням виконавчої служби через судового розпорядника.

2.4. 13.05.2022 відповідач Богунського ВДВС у місті Житомирі подав до суду відзив, в якому просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Додатково підтвердив, що на примусовому виконанні у Богунському ВДВС у місті Житомирі перебувало виконавче провадження: №47398097 з примусового виконання виконавчого листа №295/9243/14-ц, станом на 11.05.2022 вищевказані виконавчі документи на виконанні не перебувають.

ІІІ. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

3.1 Встановлено, що 26.04.2011 державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП №26094914 з примусового виконання виконавчого листа №2-503/10 від 21.03.2011 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

3.2 15.07.2011 державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №26094914, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на момент прийняття рішення).

3.3 Крім того, 21.02.2012 державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП №12231302 з примусового виконання судового наказу №2н-168/09 від 03.02.2009 було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстрований 21.02.2012 на підставі постанови Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

3.4 30.03.2012 державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження №12231302, у зв`язку зі скасуванням рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на момент прийняття рішення).

3.5 Крім того, 25.05.2015 державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП №47398097 з примусового виконання виконавчого листа №295/9243/14-ц від 08.01.2015 було накладено арешт на майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення 590 809,63 грн.

3.6 29.08.2016 державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №47398097, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на момент прийняття рішення).

3.7 Звернувшись до суду з даним позовом, позивач просить скасувати наявне обтяження як таке, що станом на теперішній час обмежує її права у вільному розпорядженні своїм нерухомим майном. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відносно неї відсутні вказані відкриті виконавчі провадження та матеріали виконавчих проваджень знищені за строком зберігання і з моменту завершення (закінчення) та повернення виконавчих проваджень пройшов значний час.

3.8 Згідно листів Корольовського ВДВС у м. Житомирі №19.22/36/2021/12/28842 від 25.03.2021 та №19.22/36/2021/12/53496 від 20.05.2021 та Богунського ВДВС у м. Житомирі №48116 від 19.04.2021 слідує, що підстави завершення виконавчого провадження не передбачають зняття арешту з майна боржника. Одночасно рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання щодо зняття арешту у відповідності до п.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

3.9 Таким чином, судом встановлено, що під арештом перебуває належне позивачу майно, в тому числі земельна ділянка з кадастровим номером :09:000:0331, квартира АДРЕСА_1 , що належать позивачу на праві власності.

3.10 Законодавець у частині першій статті 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

3.11 Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

3.12 З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

3.13 Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

3.14 Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

3.15 Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

3.16 Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

3.17 Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

3.18 Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

3.19 Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

3.20 Згідно із статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

3.21 Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження".

3.22 Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

3.23 Згідно ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

3.24 Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

3.25 Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

3.26 За змістом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття арешту з нього може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

3.27 Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

3.28 У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

3.29 Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

3.30 Тобто, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

3.31 Позивач ОСОБА_1 була боржником у виконавчих провадженнях, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

3.32 Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

3.33 Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

3.34 Враховуючи викладене, суду, після встановлення тієї обставини, що позивач була боржником у виконавчих провадженнях, належить закрити провадження у справі, оскільки законом у цьому випадку передбачено інший спосіб судового захисту.

3.35 Такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року по справі №712/12136/18, в постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі N 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі N 369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі N 201/6486/20, від 19 січня. 2022 року в справі N 577/4541/20..

3.36 Зокрема, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

3.37 Підстав відступити від зазначених висновків судом не встановлено.

3.38 Доводи сторони позивача стосовно того, що виконавчі провадження були завершені, матеріали виконавчого провадження знищено, є безпідставними, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу не змінює характер правовідносин та не має значення для вирішення даного спору.

3.39 З урахуванням наведеного суд вважає, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування (зняття) арешту, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 18.11.2022.

Суддя О. С. Рожкова