ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5844/22 Справа № 212/2555/22 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Толстих Олександр Юрійовична рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року, ухваленого суддею Козловим Д.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 18 липня 2022 року,

УСТАНОВИВ

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 (далі - позивач), від імені якого діє представник - адвокат Толстих О.Ю., звернувся до суду з позовом до АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в сумі 325 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.11.2020 з ОСОБА_1 , гірником очисного забою дільниці №5 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» стався нещасний випадок, який відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, затвердженого 02.12.2020 р., визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до довідок МСЕК серії 12 ААА №052914 та 12 ААБ №596224 від 23.02.2021 р. позивачу первинно було встановлено 80% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності через трудове каліцтво (з ураженням опорно-рухового апарату).

В подальшому відповідно до довідок МСЕК серії 12 ААА №061071 та 12 ААВ №138167 від 08.02.2022 р. позивачу було повторно встановлено 75% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності через трудове каліцтво та рекомендовано медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування та палиця. Він нездатний до трудової діяльності у звичайних та виробничих умовах.

Таким чином одужання позивача не відбулось, настання негативних змін у його житті, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до нещасного випадку, обумовлене також істотним погіршенням фінансового аспекту життя позивача, оскільки за індивідуальною програмою реабілітації його реабілітаційний потенціал середній. Позивач вимушений страждати, бо через отриману травму він не може належним чином організувати свій побут, оскільки пересувається виключно з палицею, не може приділити належну увагу виховування своїх двох малолітніх доньок.

Отже, позивач потребує додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим зазнав моральної шкоди, внаслідок чого просив суд стягнути з АТ "Кривбасзалізрудком" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену нещасним випадком на виробництві, в сумі 325 000 грн. без урахування утримання з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, поклавши судові витрати на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок трудового каліцтва 162 500 (сто шістдесят дві тисячі п`ятсот) грн. без урахування утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" в дохід держави судовій збір в сумі 1625 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Толстих О.Ю., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду та збільшити розмір, стягнутої судом моральної шкоди до 325 000 грн., тобто до заявлених у позові вимог.

При цьому, посилаючись на обставини нещасного випадку, викладені у позовній заяві, представник позивача вказує на те, що позивач оцінив свої моральні страждання, спричинені йому втратою здоров`я через нещасний випадок, який стався з ним на підприємстві відповідача в розмірі 325 000 грн., виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також сталій судовій практиці у справах з таким самим предметом спору.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони позивача, відповідач АТ «Кривбасзалізрудком», заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд встановив, що у настанні нещасного випадку є вина і самого постраждалого ОСОБА_1 та вірно визначив розмір моральної шкоди, взявши 50-ти кратний розмір мінімальної заробітної плати, як цього просив позивач та визначену суму поділив навпіл, врахувавши наявність вини позивача.

01.11.2022 на адресу суду апеляційної інстанції від АТ «Кривбасзалізрудком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на вівторок 08 листопада 2022 року, посилаючись на те, що з 02.11.2022 року на підставі п.2 наказу Голови Правління АТ «Кривбасзалізрудком» №3045 від 14.10.2022 змінено режим роботи працівників апарату управління комбінату з встановленням триденного робочого тижню з робочими днями: понеділок, середа, п`ятниця.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст.17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Матеріалами справи встановлено, що інтереси АТ «Кривбасзалізрудком» в суді першої та апеляційної інстанцій представляли адвокати Литвиненко С.В. та Штефан Т.М. на підставі договорів про надання правової (правничої) допомоги ( ОСОБА_2 за №309 від 13.04.2018, а.с.99, ОСОБА_3 за №1170 від 12.08.2021, а.с.91), які не є працівниками підприємства та на яких не розповсюджується дія наказу Голови Правління АТ «Кривбасзалізрудком» №3045 від 14.10.2022 «Про зміну режиму роботи АТ «Кривбасзалізрудком».

Оскільки, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторони відповідача та звертає увагу на те, що позиція відповідача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, почута судом апеляційної інстанції, тому в задоволенні клопотання АТ «Кривбасзалізрудком» про відкладення судового розгляду з підстав зміни режиму роботи підприємства слід відмовити, що не суперечить правововій позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_4 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача до заявлених у позові вимог, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на шахті «Родіна» учнем прохідника, підземним гірником та гірником очисного забою, починаючи з 5 січня 2018 року по 16 березня 2021 року, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, АТ "Кривбасзалізрудком", звідки був звільнений у зв`язку із виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі через стан здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки позивача, НОМЕР_1 (а. с. 38-42).

Відповідно до Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку від 2 грудня 2020 року, що стався 5 листопада 2020 року на АТ "Кривбасзалізрудком", встановлено, що внаслідок отриманої травми позивачу був виставлений діагноз: сполучена травма: забій, садна тулуба. Закритий вивих головки лівого стегна. Закритий перелом даху вертлюгової западини ліворуч зі зміщенням. Перелом лівої сідничної кістки. Відкритий перелом середньої третини правого стегна. Травма відноситься до категорії тяжкої. Комісія зі спеціального розслідування дійшла висновку, що нещасний випадок з гірником очисного забою шахти «Родіна», ОСОБА_1 , пов`язаний із виробництвом, через допущені порушення вимог з охорони праці гірничими майстрами дільниці № 5, 6, в. о. заступника головного інженера з виробництва, головного інженера шахти, а також самого позивача (а. с. 9-28).

Згідно із довідками МСЕК № 052914 та № 596224 від 23 лютого 2021 р. ОСОБА_1 первинно було встановлено 80% стійкої втрати працездатності через трудове каліцтво з 23 лютого 2021 року по 1 березня 2022 року та встановлено другу групу інвалідності з необхідністю проходження медикаментозного лікування з проходженням реабілітаційних заходів (а. с. 29, 30, 31).

Відповідно до довідок МСЕК № 138167 та № 061071 від 8 лютого 2022 р. ОСОБА_1 повторно було встановлено 75% стійкої втрати працездатності через трудове каліцтво з 1 березня 2022 року по 1 березня 2023 року та встановлено другу групу інвалідності з необхідністю проходження медикаментозного, санаторного лікування, необхідність у палиці, а також з проходженням реабілітаційних заходів (а. с. 32, 33, 34).

У зв`язку із отриманим трудовим каліцтвом ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується долученими до справи виписними епікризами № У-13531, 2842/447, 8106/1068 з медичних карток хворого (а. с. 35-37).

Наявність на утриманні позивача малолітніх доньок, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвами про народження дітей, актові записи № 1273 від 7 листопада 2018 року та № 336 від 1 квітня 2021 року відповідно (а. с. 43-44).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що саме АТ «КЗРК» повинен відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду, оскільки нещасний випадок, який завдає останньому моральну шкоду, стався при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, взяв до уваги наданий позивачем розрахунок моральної шкоди та зважаючи на ту обставину, що безпосередні дії самого позивача також призвели до обставин виникнення з ним нещасного випадку на виробництві, застосував до запропонованого позивачем розрахунку суми моральної шкоди коефіцієнт 0,5 (6500- мінімальна заробітна плата на 01 січня 2022 року х 50 розмірів х 0,5 = 162500) та визначив до стягнення розмір моральної шкоди 162 500 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Підприємства моральної шкоди на користь позивача через отримане останнім при виконанні трудових обов`язків трудове каліцтво, однак частково погоджується з доводами сторони позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що ОСОБА_5 , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України Про охорону праці відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з встановлених обставин справи, колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок трудового каліцтва позивач при першому огляді МСЕК 23.02.2021 року втратив 80% професійної працездатності з встановленням другої групи інвалідності, при повторному переогляді 08.02.2022, ступінь втраті професійної працездатності зменшився всього на 5% та становить 75%, друга група інвалідності також залишена позивачеві, а також, враховуючи наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, наслідком якого стало трудове каліцтво, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір з 162 500 грн. до 280 000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачеві моральної шкоди буде 280 000 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 1625 грн. до 2800 грн., що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно п.п.6 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 1 листопада 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями), судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в судах всіх інстанцій, у відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги в розмірі 4200 грн. (2800 грн. х 150%).

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Толстих Олександр Юрійович задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року змінити, збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 162 500 грн. (ста шістдесяти двох тих п`ятисот гривень) до 280 000 грн. (двісті вісімдесяти тисяч гривень), відповідно збільшивши розмір судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави з 1625 грн. до 2800 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги в розмірі 4200 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: