Справа № 484/476/22
Провадження № 2/484/466/22
06.05.2022 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Максютенко О.А.
за участю секретаря судового засідання Завірюхи В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмежаною відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» ,третя особа : Товариство з обмежаною відповідальністю «Партнер-Агро» про стягнення орендної плати
Зазначена обставина підтверджується даними відомостей з державного реєстру платників податків про суми виплачних доходів та утриманих податків.
При звернення до ТОВ «Партнер-Агро» стало відомо, що останній не використовує земельні ділянки і не виконує свої зобов`язання за договором оренди земельної ділянки з поважних причин,так як позбавлений можливості обробляти орендовану земельну ділянку через її самовільний захист ТОВ «Агрофірма Корнацьких». На підтвердження матеріали справи справи містять матеріали перевірок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
На думку позивача, відповідач користувався вказаною земельною ділянкою незаконно, без передбаченого Законом встановленого порядку, отримуючи при цьому дохід від вирощеної продукції. Фактичне використання майна, яке здійснюється без належних підстав (у даному випадку договору) є підставою для нарахування та стягнення з такого користувача коштів на користь позивача, оскільки відповідач (фактичний користувач земельної ділянки), без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 03.02.2022 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.
04.05.2022 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначає, що викладені у позові обставини є безпідставними та надуманими. Звертає увагу суду на те, що жодних доказів того, що ТОВ «Агрофірма Крнацьких» здійснювала обробіток вказаної земельної ділянки 2018-2020 роках матеріали справи не містять. Просить суд відмовити в задоволені позову про стягнення коштів.
Інші учасники справи про слухання справи повідомленні належним чином.
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Позивач стверджує, що не отримувала орендної плати за вказаним договором за 2018-2020 роки, та посилається на відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на ім`я позивача за 2018-2020 роки.
В матеріалах справи не містять будь-яких доказів звернення позивача до ТОВ «Партнер-Агро» чи до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» щодо виплати заборгованості з орендної плати за договором оренди від 29.12.2012 року; інформації щодо того на якій підставі відповідач користувався та розпоряджався зазначеною земельною ділянкою; повернення земельної ділянки для особистого користування тощо.
Клопотань про витребування зазначеної інформації судом позивач до суду не заявляла.
У статті 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Правова позиція подібного змісту викладена в постанові ВП ВС від 04.12.2019 у справі N 917/1739/17.
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.
Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.
Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача коштів за фактичне користування земельною ділянкою.
У судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження неправомірне набуття або збереження земельної ділянки відповідачем за рахунок позивача та завдання збитків у результаті таких дій, а також наявність зобов`язальних відносин між сторонами з приводу зазначеної земельної ділянки.
Акт обстеження земельної ділянки від 02 вересня 2020 року № 571-ДК/285/АО/10/01/-20 складений старшим державним інспектором відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області взагалі не містить інформації, що обстеження було проведено з урахуванням земельної ділянки належної позивачу.
Щодо наданих позивачем актів обстеження земельної ділянки за 2018,2019 роки складених інспектором відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області , як доказів зайняття земельних ділянок без виникнення будь-яких прав на них відповідачем, суд зазначає наступне.
За правилами частини другої статті 188 Земельного кодексу України, порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".
Так, відповідно до статті 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.
Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
Згідно з положеннями статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Зокрема, припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Таким чином, за наслідками перевірки повинен бути сформований висновок про те, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» самовільно займає земельні ділянки, відповідальність за що передбачена пунктом «б» ст.211 Земельного кодексу України, частиною 2 ст.197-1 Кримінального кодексу України,а тому самого лише акту обстеження земельної ділянки, є недостатньо для встановлення факту самовільного зайняття земельних ділянок відповідачем.
Отже, на думку суду, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.05.2022 року.
Суддя: