Провадження № 2/537/1022/2022
Справа № 537/1833/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2022 в м. Кременчуці Полтавської області Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Супруненко О.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скрильника В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, де просить визнати ОСОБА_2 таким, що втрати в право користування кімнатою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позову зазначив, що він є власником кімнати 6 секції 14 в будинку АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як проживаючий у житлі, але більше 10 років не мешкає в кімнаті, у витратах зі сплати житлово-комунальних послуг та витратах, пов`язаних з утриманням і експлуатацією житлового приміщення, участі не приймає. Оскільки реєстрація відповідача у належному йому житлі створює перешкоди у користуванні і розпорядженні цим майном, просить позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скрильник В.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті позову, та просив їх задовольнити. Вказав, що реєстрація відповідача у належному ОСОБА_1 житлі створює перешкоди позивачеві, оскільки він не може продати його, одноособово несе витрати на утримання житла. Відповідач залишив житло добровільно, поїхав працювати за кордон, його точне місцеперебування позивачеві невідоме.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце судових засідань шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень за адресою реєстрації. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
Вислухавши представника позивача, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно свідоцтва про право власності від 13.05.2022, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 є власником кімнати, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності на нерухомість належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 301444869.
Згідно інформації з Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 . Учасниками справи визнається, що ОСОБА_2 набув права користування цим житлом як член сім`ї власника.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , її кімната розташована поруч з кімнатою 6 секції 14 у гуртожитку. В гуртожитку вона мешкає 31 рік. Вказала, що ОСОБА_2 , сина позивача, вона бачила тільки в дитинстві, після цього він в гуртожитку не проживав. Їй не відомо про випадки, які б вказували на наявність перешкод ОСОБА_2 у проживанні в кімнаті.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживала у гуртожитку, де мешкає позивач, з дитинства. Власником кімнати, яка розташована навпроти, є ОСОБА_1 , коли він відсутній, в кімнаті ніхто не проживає. Сина позивача вона не бачила і з ним не знайома. З приводу того чи чинив перешкоди хто - небудь у проживанні ОСОБА_2 в квартирі їй нічого невідомо.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Частиною першою статті 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до якого власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 набув право користування житлом як член сім`ї власника, проте більше одного року не мешкає за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_3 . Наявності поважних причин непроживання відповідача у квартирі за місцем реєстрації судом не встановлено, представник позивача заперечує наявність домовленості між власником та відповідачем про збереження права користування житлом, перешкод у користуванні житлом суду не доведено, добровільно з реєстраційного обліку відповідач не знявся, не сплачує комунальних послуг, не утримує житло, чим чинить перешкоди власнику у користуванні нерухомим майном.
У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81 223, 265, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О. Фадєєва
Повний текст рішення складено 11.11.2022