Справа № 677/791/22
Провадження № 2/677/493/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участю секретаря Коломієць Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (надалі по тексту - ПАТ «СК «Євроінс Україна») на її користь 260 000, 00 грн. страхового відшкодування, 14 887, 67 грн. пені, 1 624, 11 грн. трьох процентів річних та 15 288, 00 грн. інфляційний втрат в зв`язку з простроченням страхової виплати. Судові витрати пов`язані з розглядом справи просила покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.11.2021, близько 17 год. 30 хв. на автодорозі «Старокостянтинів - Атоніни» біля с. Кременчуки Антонінської ОТГ, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок якого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався на велосипеді. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. У зв`язку із смертю ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній пригоді, його дружині ОСОБА_1 та неповнолітній доньці ОСОБА_4 була завдана шкода у зв`язку із втратою годувальника, моральна шкода, та шкода у зв`язку з витратами на поховання потерпілого. Право на отримання страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди мають дружина потерпілого ОСОБА_1 , неповнолітня дочка ОСОБА_4 та повнолітня дочка ОСОБА_3 , яка відмовилась від отримання страхової виплати на користь позивачки. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» згідно страхового полісу № АР2046245. Розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 260000 грн., на випадок шкоди, заподіяної майну потерпілого - 130000 грн. 05.01.2022 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: 216000,00 грн. (6000,00х36) в зв`язку з втратою утриманця згідно ст. 27.2 Закону України № 1961-IV, 72000,00 грн. (6000,00х12) моральна шкода, згідно ст. 27.3 Закону України № 1961-IV. Однак дана заява залишилась без задоволення, без відповіді по невідомим мотивам. Враховуючи наведене, позивач з метою захисту прав та законних інтересів в тому числі неповнолітньої доньки вимушена звернутись до суду з даним позовом

Ухвалою суду від 01.07.2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзив на позов не подав.

Позивач та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_5 надіслав 13.12.2022 року до суду заяву, в якій позов підтримав, просить справу розглядати за його та позивача відсутності.

Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в порядку ст. 128 ЦПК України, належним чином в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв та клопотань до суду про відкладення судового засідання не надіслав. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Позиція суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.11.2021 року, близько 17 год. 30 хв. на автодорозі «Старокостянтинів - Атоніни» біля с. Кременчуки Антонінської ОТГ, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався на велосипеді.

Внаслідок наїзду автомобіля «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_1 на велосипедиста ОСОБА_3 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 24.11.2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.10).

Згідно з висновком експерта № 809 від 07.02.2022 року, проведеного на підставі постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області Гонтара С.В. від 24.11.2021 року про проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000588 від 24.11.2021 року, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок закритої тупої травми шиї у вигляді переломів 1-го та 6-го шийних хребців, переломовивиху в атланто-аксіальному суглобі ( в з`єднанні 1 та 2 шийних хребців), повного розриву шийного відділу спинного мозку і його оболонок на рівні між 1 та 2 шийними хребцями, повного розриву трахеї, розривів та крововиливів зв`язок і м`язів шиї; усі виявлені тілесні ушкодження утворились безпосередньо перед настанням смерті від дії тупих предметів, якими могли бути частини легкового автомобіля, велосипеда та поверхня дорожнього покриття, можливо в час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто, 24.11.2021 року, близько 17 год. 30 хв. в результаті наїзду автомобіля «Nissan X-Trail» на велосипедиста ОСОБА_3 , який знаходився, можливо, й правою задньо-бокової поверхнею тіла до даного авто. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 4,42 ‰, що може вказувати на тяжку алкогольну інтоксикацію у останнього в момент настання смерті (без врахування толерантності до алкоголю) (а.с. 64-67).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/6433-ІТ від 06.06.2022 року, в ситуації, яка склалася, при заданому в постанові про призначення експертизи комплексі технічних параметрів, водій автомобіля «Nissan X-Trail» НОМЕР_1 ОСОБА_2 не мав технічної можливості попередити наїзд на велосипедиста, шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою автомобіля «Nissan X-Trail» до смуги руху велосипедиста, тобто, шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху (пункт 4 Висновку); в ситуації, яка склалася, при заданих в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, дії велосипедиста ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху з технічної точки зору призвели до виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.68-72).

Копією свідоцтва про смерть, виданого Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 29.11.2021 року підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис 903 (а.с. 16).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПАТ «СК «Євроінс Україна» (Поліс № АР/20462245 від 11.07.2021 року).

Згідно з Полісом № АР/20462245 від 11.07.2021 року розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 260000 грн., на випадок шкоди, заподіяної майну потерпілого - 130000 грн. (а.с. 46).

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому 03.07.2006 року шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 19.07.2018 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (а.с. 18).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на момент розгляду справи є повнолітньою, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 06.09.2007 року та серії НОМЕР_3 від 09.06.2008 року (а.с. 19, 20).

Батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с.24, 25).

В зв`язку зі смертю ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній пригоді, його дружині ОСОБА_1 та його дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на момент розгляду справи є повнолітньою, та ОСОБА_4 , 01.06.2008 року була завдана моральна шкода, та шкода пов`язана з втратою годувальника.

05.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: 216000,00 грн. (6000,00х36) в зв`язку з втратою утриманця згідно ст. 27.2 Закону України № 1961-IV, 72000,00 грн. (6000,00х12) моральна шкода, згідно ст. 27.3 Закону України № 1961-IV (а.с.12-14).

Як стверджує позивач, дана заява залишилась без задоволення та без відповіді по невідомим мотивам.

Позивач з метою захисту прав та законних інтересів в тому числі неповнолітньої доньки вимушена звернутись до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 260 000, 00 грн. страхового відшкодування, 14 887, 67 грн. пені, 1 624, 11 грн. трьох процентів річних та 15 288, 00 грн. інфляційний втрат в зв`язку з простроченням страхової виплати.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов`язок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з`ясуванні обставин справи шляхом роз`яснення прав та обов`язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу автомобіля «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн. та франшизою - 2600 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

У даній справі страховиком, який був обізнаний про зверненні позивача до суду з даним позовом, обставин щодо відсутності підстав для здійснення страхового відшкодування у виді шкоди, заподіяної смертю потерпілого, доведено не було.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 22, 23 цього ж Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками зокрема є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 999 ЦК України передбачено, що Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення Цивільного Кодексу та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV).

Згідно ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За загальними нормами відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст. 1167,1187 ЦК України).

Згідно ст. 22.1. Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 27.2 Закону № 1961-IV, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2. ст. 27 ЗУ «Про ОСЦВ»).

Пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за; дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Згідно ч. 3 ст. 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Оскільки надати дані про доходи потерпілого є неможливим, через зняття потерпілого з обліку у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, за середньомісячний дохід слід брати дані про мінімальну заробітну плату.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» станом на 24.11.2021 року розмір мінімальної заробітної плати становив 6000 грн., а отже, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям потерпілого ОСОБА_3 не може бути меншим ніж 36 х 6000 = 216 000 грн., а загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 12 х 6000 = 72 000 грн.

Згідно з матеріалами справи станом на 24.11.2021 року потерпілий ОСОБА_3 мав на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та повнолітню дочку ОСОБА_3 , батьки ОСОБА_3 на момент його загибелі померли.

Згідно з розрахунком, що доданий представником позивача до даної позовної заяви та прийнятий судом, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату позивачці одноразово у розмірі 216000,00 грн., що відповідає 36 мінімальним заробітним платам встановлених законом на день настання страхового випадку (6000,00 х 36).

Згідно з ст. 27.3 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Право на отримання страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого мають позивачка та діти потерпілого.

Згідно із наданим розрахунком, позивач стверджує, що страховик зобов`язаний здійснити на користь позивача на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого НОМЕР_6 , 00 грн. (6000,00 х 12).

При цьому позивач, подавши одноосібно даний позов, стверджує, що право на отримання страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди мають дружина потерпілого ОСОБА_1 , неповнолітня дочка ОСОБА_4 та повнолітня дочка ОСОБА_3 , яка відмовилась від отримання страхової виплати на користь позивачки (на підтвердження чого надала копію довіреності від 13.12.2021 року, згідно з якою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси та вести від її імені справи, пов`язані з отриманням матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди).

Відповідно до ст. 27.3 Закону № 1961-IV моральна шкода у розмірі 72000 грн. має бути поділена у рівних частках між дружиною потерпілого ОСОБА_1 , та дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 24000 грн. на кожного ( 73000,00 грн.: 3 = 24000 грн.).

Разом з тим, суд вважає, що моральна шкода носить особистісний характер, та її відшкодування може бути отримано лише особою, яка понесла моральні страждання, а тому моральна шкода не може бути передана іншій особі, а тому у позивача відсутнє суб`єктивне право вимагати компенсації моральної шкоди, яку понесла повнолітня дочка загиблого, на свою користь. У зв`язку з чим, доходить висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди на користь позивачки та дітей потерпілого підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача, яка також є законним представником неповнолітньої ОСОБА_4 , підлягає стягненню 48000 грн. моральної шкоди (24000,00 грн. х 2) - без урахування частки повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка з позовом до суду про стягнення моральної шкоди на свою користь не зверталась.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування 216000,00 грн. страхової виплати та 48000 грн. моральної шкоди, що разом складає 264000,00 грн, при цьому позивач заявила суму відшкодування шкоди у розмірі, що не перевищує загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) 260000 грн. згідно з Полісом № АР/20462245 від 11.07.2021 року.

З врахуванням наведеного, та розміру страхової суми, зазначеної у страховому полісі, суд доходить висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_1 в своїх інтересах, інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 та в інтересах повнолітньої дочки ОСОБА_3 до ПАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягають у частковому задоволенню - без урахування частки моральної шкоди дочки ОСОБА_3 , і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 260000 грн.

Згідно з пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Заява на виплату страхового відшкодування від 05.01.2022 року була подана страховику 06.01.2022 року. Строк виплати настав 06.04.2022 року. Однак виплату страхового відшкодування страховиком не здійснено.

Відповідач ПАТ «СК «Євроінс Україна», отримавши 22.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 42) відзиву та заперечень з приводу долучених до позовної заяви розрахунків та щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з нього 14 887, 67 грн. пені, 1 624, 11 грн. трьох процентів річних та 15 288, 00 грн. інфляційний втрат в зв`язку з простроченням страхової виплати, не надав.

Згідно статті 36. 5 Закону № 1961 -IV встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доданий представником позивача до позовної заяви розрахунок позовних вимог за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання пені в розмірі 14887, 76 грн., 3% річних в розмірі 1624,11 грн. та 15 288, 00 грн. інфляційний втрат прийнятий судом, як вірно проведений.

У зв`язку з наведеним, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в частині стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням страхової виплати за період з 07.04.2022 року по 21.06.2022 року (день звернення до суду) підлягають повному задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

Розподіл судових витрат між сторонами

Щодо стягнення судового збору

При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів позивач відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від оплати судового збору, розмір якого, з врахуванням ціни позову 291799,78 грн., становить 2918 грн., тому оплату судового збору у вказаному в розмірі, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у розмірі 2918 грн. в дохід держави.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи відповідно до пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Судом встановлено, що правову допомогу позивачу надавав адвокат Гнідко С.І., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги від 13.12.2021 року.

Як вбачається із матеріалів 10.12.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Гнідко С.І укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.2. якого надання правової допомоги здійснюється у наступних формах: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу; складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів клієнта у державних органах, перед фізичними та юридичними особами, а також у судах під час здійснення судочинства; інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням договору (а.с. 26-27).

Приписами статті 30 Закону України від 05.05.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, представником позивача до суду для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було подано наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 13.12.2021 року та додаток до договору, у якому сторони дійшли згоди щодо вартості послуг згідно договору про надання правової допомоги (а.с.26- 28); акт № 1 наданих послуг від 21.06.2022 року, який містить найменування послуг, наданих адвокатом, кількість витрачених годин, вартість однієї години/документа, та загальну суму вартості наданої послуги (а.с. 29).

Згідно з актом № 1 вартість наданих послуг адвокатом Гнідко С.І. складає 14466,04 грн.

Згідно з пунктом 3.7. Договору про надання правової допомоги від 10.12.2021 року сторони узгодили, що гонорар сплачується готівкою, або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою, Адвокат видає довідку або квитанцію про сплату грошових коштів.

Згідно з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19, де суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України), та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з якою, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено

Враховуючи відсутність заперечень ПрАТ «СК «Євроінс Україна» щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін, критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу: дійсність, необхідність та розумність їх розміру, враховуючи складність справи, період її розгляду судом, підготовку та подання позовної заяви, участь представника позивача у судовому засіданнях, шляхом надання відповідних заяв та клопотань, суд доходить висновку, що наявні законні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу в розмірі 14466,04 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 260 000, 00 грн. страхового відшкодування, 14 887, 67 грн. пені, 1 624, 11 грн. трьох процентів річних та 15 288, 00 грн. інфляційний втрат в зв`язку з простроченням страхової виплати.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 14466,04 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 2918 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, .

Повний текст рішення складений 20.12.2022 року.

Суддя В.О. Шовкун