Провадження №2/523/4431/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря - Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17, в м. Одеса, цивільну справу №523/11662/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса) про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), якою просить: визнати громадянина України ОСОБА_2 його батьком та внести зміни до актового запису №18 від 26.06.2003 року про народження дитини, вказавши батьком ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах ще до моменту його народження. Однак при реєстрації народження, запис про батька був зроблений зі слів його матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З моменту його народження його батьки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та він сам, проживають разом. 21 березня 2008 року батьки позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 офіційно одружилися. Відповідач ставиться до нього як до сина, вони постійно спілкуються та проводять час разом. Крім зазначених родинних відносин, доказом того, що відповідач ОСОБА_2 є його рідним та біологічним батьком, є висновок фахівця №23 судово - медичного молекулярно-генетичного дослідження від 02.09.2022року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов та заяву, якими фактично визнав позовні вимоги, зазначив що позивач ОСОБА_1 являється його сином, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні, враховуючи визнання ним позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса) не забезпечив явку свого представника до судового засідання, отримав копії матеріалів позовної заяви 15.11.2022 року. Будь-яких клопотання або заяв до суду не надходило.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , прийнявши визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , оскільки таке визнання є безумовним, та не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При прийнятті визнання відповідачем позову суд також враховує висновки експертизи, проведеної КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №23 від 02 вересня 2022 року, за заявою ОСОБА_1 , молекулярно-генетичним аналізом ДНК, якою підтверджується батьківство.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 18.

Батьками ОСОБА_1 у свідоцтві про народження записані ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_3 (мати).

Відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесені відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України.

21 березня 2008 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що 21 березня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі складений відповідний актовий запис № 168.

Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію вбачається, що позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , а також матір позивача ОСОБА_3 проживають разом та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Відповідно до вимог статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 ЦПК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до висновку експерта, проведеного КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №23 від 02 вересня 2022 року, за заявою ОСОБА_1 , молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , було встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , може являтися біологічним батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ймовірністю 99,98%, таким чином батьківство практично доведено.

Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,98%.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) про визнання батьківства - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №18 від 26 червня 2003 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, виключивши з актового запису про його народження запис про батька « ОСОБА_4 », проведений відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, вказавши батьком « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 05 грудня 2022 року.

Суддя К.О. Далеко