Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 березня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір позики на підставі якого відповідач взяв у позивача в позику грошові кошти в сумі 2 500 000,00 гривень. На підтвердження факту укладання позики та отримання грошових коштів, відповідач надав позивачу власноручно написану розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Відповідно до п. 2.1 договору позики від 01 березня 2019 року відповідач зобов`язався повертати позивачу борг відповідно до погодженого графіку. Зокрема, до 24 квітня 2020 року - 98092,00 грн., до 08.05.2020 року - 432335,00 грн., до 16.05.2020 року - 117148,00 грн., до 23.05.2020 року - 552425,00 та до 01.03.2021 року - 1300000,00 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач повернув позивачу грошові кошти у сумі 102 000,00 грн., решта позики в сумі 1098000,00 грн. Відповідачем обумовлений п. 2.1 договору позики від 01 березня 2019 року строк не повернута, відповідач безпідставно ухиляється від виконання зобов`язань, взятих на себе за договором позики від 01.03.2019 року. Окрім основної суми заборгованості, позивач також просить стягнути 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 15 263,97 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовну заяву.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 02 лютого 2021 року судом прийнято до розгляду разом з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

22 лютого 2022 року відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 подано відзив на зустрічний позов.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

07 жовтня 2021 року на адресу суду з КНДІСЕ надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів.

17 лютого 2022 року на адресу суду з КНДІСЕ повернулися матеріали цивільної справи без виконання у зв`язку із неоплатою експертизи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2022 року клопотання відповідача про повторне направлення справи для проведення судової експертизи задоволено. Направлено цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової почеркознавчої експертизи призначеної ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року.

10 серпня 2022 року на адресу суду надійшов висновок експертів від 03 серпня 2022 року № 16768/16769/22-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року залишено зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним без розгляду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З пояснень та матеріалів справи вбачається, що 01.03.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір позики відповідно до умов якого, ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 у власність 2 500 000 грн. на строк до 01.03.2021 року.

В цей же день ОСОБА_4 написав розписку про отримання 2 500 000 грн. в борг у ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти позову відповідач подав до суду зустрічну позову заяву в якій зазначив, що 01.03.2019 року ОСОБА_4 під психологічним тиском та залякуванням з боку позивача та ОСОБА_5 , з висловлюванням на підвищених тонах та нецензурною лайкою погрозами нанесення ОСОБА_4 та його родині тілесних ушкоджень, можливого позбавлення життя, під диктовку, в розріз свого волевиявлення, переживаючи за здоров`я і життя своє і близьких, був змушений написати розписку про нібито отримання у ОСОБА_3 в борг грошових коштів в розмірі 2 500 000 грн. За таких же обставин була написана і розписка.

На підтвердження даних обставин судом за клопотання представника відповідача була призначена судова почеркознавча експертиза.

З висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 755/16638/20 від 03.08.2022 року вбачається наступне. Підписи від імені ОСОБА_4 у договорі позики та у розписці від 01.03.2019 року у графі « ОСОБА_4 1.03.2019» виконаний ОСОБА_4 .Рукописний текст у розписці від 01.03.2019 року виконаний ОСОБА_4 . Будь-яких діагностичних ознак, які б свідчили про вплив на ОСОБА_4 збиваючих факторів природного або штучного характеру при виконання підписів від імені ОСОБА_4 у графі « ОСОБА_6 » у договорі позики від 01.03.2019 року - відсутні. Підпис від імені ОСОБА_4 у розписці від 01.03.2019 , виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів, імовірніше за все, природного характеру. Рукописний тест у розписці від 01.03.2019, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів, імовірніше за все, природного характеру.

Даючи оцінку даному доказу суд виходить з того, що даним висновком не встановлено написання та підписання договору позики та розписки під впливом фізичного чи психологічного тиску з боку позивача або третьої особи.

Інших належним та допустимих доказів про застосування до відповідача фізичного чи психологічного тиску з боку позивача або третьої особи, укладення договору позики проти волі відповідача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням договору позики відповідачем та його представником не надано.

З пояснень представника позивача встановлено, що зобов`язання виконано частково, а саме: відповідачем повернуто 102 000 грн. Даний факт підтверджується зробленою власноручно ОСОБА_4 відміткою на зворотній частині розписки від 01.03.2019 року.

Отже, на день звернення до суду в наслідок невиконання взятих на себе зобов`язань, виникла заборгованість за договором позики в розмірі 2 398 000 грн.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючи до суду із позовом позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 1 098 000 грн., що значно менше реальної суми боргу з врахуванням часткового виконання зобов`язання.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що правова природа договору та визначені в договорі істотні умови договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача, в той же час неможливість виконання грошового зобов`язання не звільняє від відповідальності боржника, а враховуючи, що предметом укладеного між сторонами договору є саме отримання грошових коштів з метою задоволення власних потреб відповідача, при цьому позивач належним чином виконав договірні зобов`язання в частині передачі грошових коштів, тобто кожна із сторін була вільною в укладенні договору та досягла бажаного при його укладені. До стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 1 098 000 грн.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 113 цс 14 від 01 жовтня 2014 року.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики в частині повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув грошові кошти відповідно до договору позики від 01 березня 2019 року.

Таким чином, суд бере за основу розрахунок позивача, який міститься в позовній заяві, та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних на загальну суму 15 263,97 гривень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позикипідлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 1 098 000 грн. та 3 % річних в сумі 15 263, 97 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, присуджує стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 510,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, також до стягнення підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

На підстави викладеного, керуючись ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, ст. 10, 11, 58, 60, 131, 137,141, 208, 209, 212- 215, 218, 224-233 ЦПК України суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики 1 098 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3% річних у розмірі 15263, 97 грн.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 10510 грн.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н. О. Яровенко