Справа № 740/47/22
Провадження № 2/740/425/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

установив:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 146 698,00 грн понесених витрат, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 14.01.2018 року близько 21 год. відповідач, керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», р. н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Незалежності в смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області в напрямку центра селища, біля будинку № 17, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 ; внаслідок отриманих тілесних ушкоджень останній помер; відповідач зник з місця ДТП.

Згідно з постановою слідчого СУ ГУ НП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження від 27.06.2018 року, пішохід ОСОБА_3 порушив вимоги п. 4.4 Правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання ДТП і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП; ОСОБА_1 не порушував ПДР, які б знаходились в прямому причинному зв`язку з настанням вищевказаної ДТП. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 15.01.2018 року, за ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На день ДТП транспортний засіб «Шевроле Авео», р. н. НОМЕР_1 , застрахований не був.

03.12.2018 року потерпіла мати загиблого ОСОБА_2 звернулася із повідомленням про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування, до яких було додані документи, підтверджуючі розмір понесених витрат на поховання та родинні відносини.

Згідно з розрахунком розміру відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника від 31.12.2019 року, розмір регламентної виплати склав 146 698,00 грн.

14.02.2019 року МТСБУ прийняло рішення про здійснення регламентної виплати у розмірі 146 698,00 грн, яку проведено на розрахунковий рахунок представника матері померлого ОСОБА_4 згідно з платіжним дорученням № 912284 від 15 лютого 2019 року.

Оскільки заявник не надав доказів на підтвердження відшкодування відповідачем завданих збитків, то відповідачу було запропоновано в добровільному порядку відшкодувати позивачу понесені витрати. Станом на день подання позову відповідач кошти не сплатив.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26 січня 2022 року до суду надійшла заява відповідача, який просив проводити судове засідання з викликом сторін для повного, всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2022 року в справі призначено судове засідання з викликом сторін на 23 лютого 2022 року 10-30 год.

У подальшому судові засідання в справі відкладалися.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останнім Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Квацба Р. Д. подав до суду письмові пояснення та заяви, в якій просив розглядати справу без його та відповідача участі, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 повністю виконав свої деліктні зобов`язання перед потерпілою ОСОБА_2 .

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 надійшли заяви, в яких вона просила розглядати справу без її участі та повідомила, що на початку червня 2018 року вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 тисяч гривень у рахунок повного відшкодування матеріальної і моральної шкоди в результаті ДТП, в якій загинув її син ОСОБА_3 .

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що 14.01.2018 року близько 21 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», р. н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Незалежності в смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області в напрямку центра селища, біля будинку № 17, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , після чого зник з місця ДТП.

Унаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Чернігівській області 27.06.2018 року закрито кримінальне провадження від 15.01.2018 № 0000038 за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Указану постанову мотивовано тим, що в зазначеній ДТП водій ОСОБА_1 не порушував ПДР України, які б знаходилися в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

На день ДТП транспортний засіб «Шевроле Авео», р. н. НОМЕР_1 , застрахований не був.

03.12.2018 року ОСОБА_2 мати загиблого звернулася з повідомленням про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування, до яких було додані документи, підтверджуючі розмір понесених витрат на поховання та родинні відносини.

Згідно з розрахунком розміру відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника від 31.12.2019 року, розмір регламентної виплати склав 146 698,00 грн.

14.02.2019 року МТСБУ прийняло рішення про здійснення регламентної виплати у розмірі 146 698,00 грн, яку проведено на розрахунковий рахунок представника матері померлого ОСОБА_4 згідно з платіжним дорученням № 912284 від 15 лютого 2019 року.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ч. 1 ст. 1200 ЦК України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно з частиною третьою статті 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу (витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо), у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та уразі відшкодування витрат на поховання.

Згідно із ч. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пп. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного особу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, а у випадках, визначених законом, МТСБУ. Цей страховик (МТСБУ), хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком (МТСБУ) замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик (МТСБУ) набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 3 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з цим відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України о бставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, за твердженням відповідача, що підтвердила третя особа, він на початку червня 2018 року добровільно і в повному обсязі відшкодував останній завдану шкоду внаслідок ДТП, в якій загинув її син.

За таких обставин суд вважає, що станом на лютий місяць 2019 року в МТСБУ були відсутніми правові підстави для виплати потерпілій страхового відшкодування, оскільки їй таку шкоду компенсував відповідач у добровільному порядку більше ніж за півроку до такої виплати.

Ураховуючи принципи розумності і справедливості, завдання та основні засади цивільного судочинства, регламентовані ст. 2 ЦПК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 82, 89, 247, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 29 липня 2022 року.

Суддя І. М. Шевченко