Справа № 331/6695/21
Провадження № 2/331/616/2022
20 грудня 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
за участю секретаря Мироненко О.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/4 частину та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частку квартири квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла гр. ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивача.
За своє життя, ОСОБА_4 отримала разом із позивачем та відповідачами у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.01.2013р. , виданого Запорізькою міською радою по Жовтневому району.
Таким чином, фактично у склад спадщини, що залишилась після смерті матері позивача НОМЕР_2 частка вказаної квартири.
Позивач 19 березня 2019 р. звернувся до приватного нотаріуса за останнім місцем проживання своєї матері, тобто прийняв спадщину, що відкрилася після її смерті у день відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем є відповідач по справі ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини.
13 вересня 2021р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевича А.І., який завів спадкову справу після смерті його матері, із заявою про оформлення та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної квартири, що за життя належала його матері.
Оскільки постановою вказаного приватного нотаріуса від 13.09.2021р. № 105/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної квартири у зв`язку з тим, що розмір частки, яка належала його матері не визначений , позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року провадження по справі відкрито.
30.12.2021 року відповідач Запорізька міська рада надала відзив на позов, в якому зазначила, що обставини, які мають значення для правильного вирішення справи потребують додаткового з`ясування та підтвердження додатковими доказами.
Ухвалою суду від 23 червня 2022 року витребувано від Житомирського обласного державного нотаріального архіву копію спадкової справи 82/2019, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року прийнято до свого провадження уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом та виключено з кола відповідачів - Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
В уточненій позовній заяві позивач просив суд, з підстав, визначених у первісному позові , визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/4 частину та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частку квартири квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Крім того, представник позивача у наданій суду заяві зазначив, що у позові ним було допущено описку , та просив вважати правильною адресу нерухомого майна : АДРЕСА_2 .
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, відзив на позов не надали , в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачів , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла гр. ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивача.
До спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшло, нерухоме майно у вигляді частини квартири АДРЕСА_3 , яка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.01.2013р. , виданого Запорізькою міською радою по Жовтневому району.
Позивач ОСОБА_1 спадщину, що залишилась після смерті матері, як спадкоємиця за законом прийняв, звернувшись у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевича Анатолія Івановича.
Також заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 надала її онука ОСОБА_6 .
Постановою Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевича Анатолія Івановичавід 13 вересня 2021 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 ..
Підставою відмови нотаріуса стало те, що розмір частки, яка належала його матері у праві спільної сумісної власності на квартиру, не визначений.
Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкування за правом представлення регулюється ст. 1266 ЦК, яка визначає коло спадкоємців за законом, котрі закликаються до спадкування у випадку смерті їхнього родича до відкриття спадщини. Так, одна особа, у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. За правом представлення можуть спадкувати онуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри. Цей перелік осіб є вичерпним та розширенню не підлягає.
Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.01.2013р. , виданого Запорізькою міською радою по Жовтневому району, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 ..
Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно п.п.4.21 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.
Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.
Відповідно до п. 3.4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року за змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Враховуючи вищевикладене, оскільки доказів того, що між співвласниками були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності , суду не надано, слід визначити ідеальні частки співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_2 у спільній сумісній власності, встановивши, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 складає по 1/4 вищевказаної квартири у кожного, виходячи з рівності часток співвласників.
Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За правилами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Статтею 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про право на спадщину.
Виходячи зі змісту ст. ст. 1296 -1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
В ході розгляду справи встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги після смерті матері, та ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки спадкодавця , звернувшись у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса .
Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині за заповітом є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
Отже, до спадкової маси після смерті ОСОБА_8 увійшло, нерухоме майно у вигляді ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи, що в ході судового розгляду позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження факту смерті матері, факту прийняття спадщини , належності спадкового майна спадкодавцю, а також докази неможливості отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом , суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за закономзадовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_4 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Ново-Млинівка, Куйбишевського району, Запорізької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 становить 1/4 частину.
Визнати за ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2022 року.
Суддя: О. Є. Жукова