Ухвала

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 497/902/2021

провадження № 61-11663 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 23 червня 2022 рокута постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до комунального підприємства Болградської міської ради «Горводоканал» третя особа - Болградська міська рада Одеської області, про зобов`язання здійснити перерахунок з урахуванням певних дій,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, у якому просили зобов`язати КП «Горводоканал» здійснити перерахунок оплати за комунальні послуги з водопостачання за період з 01 лютого 2020 року до моменту встановлення тарифу, що відповідатиме якості води; визнати безпідставною та скасувати заборгованість за послуги з водопостачання та вивозу побутових відходів до моменту здійснення відповідачем перерахунку; зобов`язати здійснити перерахунок вартості комунальної послуги з вивозу побутових відходів у відповідності до Порядку формування тарифів на послуги з побутовими відходами затвердженого ПКМУ № 1010 від 26 липня 2006 року; зобов`язати КП «Горводоканал» укласти типовий договір затверджений ПКМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року з визначенням тарифу, що відповідатиме якості води (непитної); зобов`язати КП «Горводоканал» формувати платіжні документи (квитанції) із зазначенням розміру пільги та припинити безпідставні спроби, спрямовані на припинення водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 23 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення за змістом позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд врахував, що, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанцій дійшов висновку, що справа є малозначною у зв`язку з її незначною складністю.

Як слідує з касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень предметом позову є зобов`язання відповідача здійснити дії щодо комунальних послуг з водопостачання та вивозу побутових відходів та зобов`язання укласти договір. Підстави вважати, що суд помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних, відсутні.

У касаційній скарзі заявники посилаються на те, що ця справа судом апеляційної інстанції помилково віднесена до категорії малозначних.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду, тому посилання заявників є безпідставними.

Посилання заявників на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необгрунтованими. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявники не навели обгрунтованих доводів, в чому полягає фундаментальне значення розгляду справи для формування єдиної правозастосовної практики, не навели прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах та не додали до касаційної скарги доказів, які б підтверджували обставини, на які вони посилаються.

Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в цій справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 23 червня 2022 рокута постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до комунального підприємства Болградської міської ради «Горводоканал» третя особа - Болградська міська рада Одеської області, про зобов`язання здійснити перерахунок з урахуванням певних дій.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара