Справа № 515/1243/22
Провадження № 2/515/1813/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

за участі представника позивача - адвоката Давиденка К.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Татарбунари в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та припинення права власності на квартиру,

встановив

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Давиденка К.В. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яку обгрунтував наступним.

Йому на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та проживає.

05 червня 2018 року, за необхідності у сторонньому догляді, він уклав договір довічного утримання з племінником та відповідачем у справі, за умовами якого він передав у власність відповідачу вищевказану квартиру, а останній зобов`язався щотижнево забезпечувати його продуктами харчування та іншим, грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення від відповідача мала становити два розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.

Відповідач не виконує свої обов`язки, у добровільному порядку розірвати договір довічного утримання відмовляється. Просить розірвати договір довічного утримання від 05 червня 2018 року, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_1 , та припинити державну реєстрацію права власності відповідача на зазначену квартиру.

У підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив не стягувати з відповідача судові витрати.

Відповідач позовні вимоги визнав, суду пояснив, що договір довічного утримання укладений між ним та відповідачем 05 червня 2018 року носив формальний характер, обов`язки за договором сторонами не виконувалися, однак домовленості про розірвання договору у позасудовому порядку досягнуто не було.

Згідно з ч. 4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, за згоди сторін, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 05 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1, що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126389040 від 05 червня 2018 року (а.с.6-9).

Відповідно до п. 1 Договору, ОСОБА_2 , непрацездатний за віком, передав у власність на умовах довічного утримання ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 взамін зобов`язався забезпечувати ОСОБА_2 довічним матеріальним утриманням та доглядом.

За згодою сторін обов`язок набувача майна з надання відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі; щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості (вартість продуктів визачається, виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання, і може підтверджуватися довідками торговельних організацій чи адміністрації ринку, чеками, замовленнями з відміткою про оплату та дату (час) виконання замовлення, яка звіряється штампом (печаткою) і підписом уповноваженої особи суб`єкта господарювання та ішими документами; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги; у разі смерті його поховання (п. 10 Договору).

Відповідно до п. 11 Договору, грошова оцінка, зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення, на місяць за згодою сторін визначається у два розміра мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.

Відповідно до п.9 Договору, при його посвідченні накладається заборона відчуження вищезазначеної квартири.

Згідно з п. 14 Договору, цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.

Таким чином, між сторонами склались договірні правовідносини щодо надання довічного утримання, які регулюються Цивільним кодексом України.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.1 ч 1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Тлумачення п.1 ч.1 ст.755 ЦК свідчить про те, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Приписами ч. 1 ст. 756 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач у підготовчому засіданні визнав, що обов`язки по наданню всіх видів матеріального забезпечення позивача грошовою оцінкою у два розміра мінімальної заробітної плати щомісячно не виконував, договір мав формальний характер, на квартиру не претендує, щодо розірвання договору заперечень не має.

За такого, факт невиконання відповідачем умов договору довічного утримання від 05 червня 2018 року знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 05 червня 2018 року.

У відповідності до ч.1 ст.756 ЦПК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно абз.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд на прохання позивача не стягує з відповідача на його користь судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 142, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та припинення права власності на квартиру - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 05 червня 2018 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , посвідчений приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1.

Припинити державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна - 250, номер запису про право власності - 26465141, дата та час державної реєстрації - 05.06.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення 29 листопада 2022.