Справа № 464/7405/21 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/1889/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника апелянта адвоката Левик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органа опіки та піклування, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження ,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органа опіки та піклування, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 05 жовтня 2021 року № 589 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні гр. ОСОБА_3 з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що при прийнятті розпорядження ні органом опіки та піклування, ні комісією з питань захисту прав дитини не взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Стверджувала, що ОСОБА_3 практично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а неодноразові звернення до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про призначення днів та годин зустрічей з сином є надуманими, необґрунтованими та поданими формально.

Також покликалась на те, що Сихівською районною адміністрацією ЛМР, як органом опіки та піклування, при прийнятті розпорядження, а також відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради при підготовці та розгляді питання про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушено процедуру передбачену п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органа опіки та піклування, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що суд на стадії підготовчого провадження не вирішував питання щодо залучення до участі у справі ОСОБА_3 , як співвідповідача. Разом з тим, суд не роз`яснив наслідків подання позову до неналежного відповідача та право подати клопотання про залучення ОСОБА_3 як співвідповідача.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача адвоката Левик С.А. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у справі за позовом одного з батьків про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні того з батьків, хто проживає окремо від неї, належними відповідачами є особа, за зверненням та на захист прав якої прийнято рішення (той з батьків, для якого визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні), та орган опіки та піклування, рішення якого оскаржується. Належним відповідачем є також батько малолітньої дитини, адже оскаржуваним розпорядженням встановлено порядок участі батька у виховані малолітньої дитини, що безумовно впливає на його права як батька щодо участі у вихованні та спілкуванні із сином.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 05 жовтня 2021 року за № 589 встановлено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, з яким позивач не погоджується.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Положеннями ч. 1-3 ст. 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Тобто, законодавством України визначено певний порядок вирішення батьками питання участі у вихованні дитини у разі, якщо мати і батько проживають окремо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.11.2020 року, від шлюбу мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також встановлено, що малолітній син сторін, ОСОБА_2 , проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , що сторонами не заперечувалося.

13 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про призначення днів та годин зустрічей з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 05 жовтня 2021 року за № 589 встановлено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, з яким позивач не погоджується.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм, викладені у постановах Верхового Суду (частина 2 статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №757/39693/20, провадження №61-13261св21 зазначив наступне.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не стадії відкриття провадження. (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року в справі №543/994/17, провадження № 61-6125св21).

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (стаття 158 СК України).

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина друга статті 159 СК України).

Тлумачення цих норм дозволяє зробити висновок про те, що у справі за позовом одного з батьків про визнання незаконним рішення органу опіки піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні того з батьків, хто проживає окремо від неї, належними відповідачами є: особа, рішення якої стосується (той з батьків, для якого визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні) та орган опіки та піклування.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №757/39693/20 (провадження №61-13261св21).

У справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пред`явила позов до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, якою, як органом опіки та піклування приймалося розпорядження щодо участі ОСОБА_3 , батька малолітнього сина сторін, ОСОБА_2 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, разом з тим, ОСОБА_3 , для якого оспорюваним розпорядженням визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, до участі у розгляді справи, як відповідача, не залучала, клопотань про залучення ОСОБА_3 , як співвідповідача, не заявляла.

Зважаючи на необхідність врахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року в справі №543/994/17 (провадження №61-6125св21), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі №757/39693/20 (провадження №61-13261св21), колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержання норм процесуального права і з врахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.11.2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.