Справа № 638/6298/22
Провадження № 2/638/4200/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікова І.І., при прийнятті позовної заяви представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - адвоката Мельніка Руслана Васильовича ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) (61058, м.Харків, вул.Культури, 5) про поновлення на роботі (військовій службі за контрактом), стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Однак, подана позовна заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог. При цьому, представником позивача не зазначено за який період він просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачає, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Разом з тим, позивачем не зазначено та не надано належних і допустимих доказів щодо її звільнення (копія наказу про звільнення), щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу (розрахунок).

Крім того, згідно частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві представником позивача заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є вимогами майнового характеру. Таким чином, представником позивача повинен бути сплачений судовий збір за вказані вимоги майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників.

Таким чином, поняття «заробітна плата» та «середній заробіток» не є тотожними поняттями.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в ухвалі від 18 липня 2019 року № 766/16312/16-ц, у якій зазначено, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогами про стягнення заробітної плати, а отже підлягають оплаті судовим збором. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 № 307/3251/16 та від 06.11.2019 № 753/1534/18.

Також, в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі № 369/10046/18 зазначено, що за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника. З огляду на зазначене, якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.

З урахуванням вищевикладеного, пільг щодо сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Законом України "Про судовий збір" не передбачено.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у своїй постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 523/4124/21 дійшов до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди у спорі щодо поновлення трудових прав, визначена у грошовому вимірі, стає майновою вимогою, отже, судовий збір за таку вимогу підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Відомостей того, що позивач має інші пільги щодо сплати судового збору не надано.

Таким чином, при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди та стягнення середнього заробітку повинен бути сплачений судовий збір.

Статтею 4 вказаного Закону України визначено розміри ставок судового збору. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. За подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Представник позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідача маральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 178568,00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивачу або його представнику необхідно сплатити судовий збір за подання майнових вимог у розмірі 2085 грн. 68 коп., на наступний рахунок: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Шевченк/22030101, , рахунок отримувача UA0020653, код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Крім іншого, відповідно ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Положеннями ч.2 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В той же час, вказані вимоги Закону позивачем та його представником не дотримані та ними було надано копії письмових доказів, які не засвідчені належним чином.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177,185, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву представника представника ОСОБА_1 - адвоката Мельніка Руслана Васильовича до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на роботі (військовій службі за контрактом), стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Теслікова