Номер провадження: 22-ц/813/3193/22
Справа № 503/1333/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кодимського відділення поліції Балтського ВП ГУ НП в Одеській області, Кодимського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування коштів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кодимського відділення поліції Балтського ВП ГУ НП в Одеській області, Кодимського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування коштів у розмірі 595 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 06 серпня 2018 року старшим лейтенантом Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 106-1 КУпАП. Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 19 листопада 2018 року постанову Кодимського ВП Балтського ВП ГУ НП в Одеській області від 06.08.2018 року - скасовано, провадження відносно ОСОБА_1 - закрито. При цьому, під час розгляду справи в суді з позивача в примусовому порядку стягнуто кошти у розмірі 595 грн. 00 коп. У зв`язку з чим, позивачем до Кодимського ВП Балтського ВП ГУ НП в Одеській області подано скаргу з вимогою вирішити питання про повернення йому безпідставно стягнених коштів, в якій йому було відмовлено, що стало підставою звернення до суду.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 595 грн. витрат понесених ним в ході виконання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 106-1 КУпАП та 2 000 грн. моральної шкоди. В решті заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Державної казначейської служби України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кодимського відділення поліції Балтського ВП ГУ НП в Одеській області, Кодимського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ГУ НП в Одеській області в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. скасовано та провадження у цій частині вимог закрито.

При цьому продовжено розгляд апеляційної скарги представника Державної казначейської служби України на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кодимського відділення поліції Балтського ВП ГУ НП в Одеській області, Кодимського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області в частині вирішення позовних вимог про відшкодування коштів, стягнутих з пенсії позивача в порядку примусового виконання постанови Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області від 06.08.2018 року у розмірі 595 грн, які включають штраф 340 грн., виконавчий збір 34 грн. та витрати виконавчого провадження 221 грн

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

З матеріалів справи в хронологічному порядку вбачається, що:

- постановою Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області від 06.08.2018 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 106-1 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.;

- дана постанова оскаржена ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства;

- під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства щодо скасування постанови Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області від 06.08.2018 року, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_1 фактично стягнуто 340 грн. штрафу, виконавчий збір 34 грн., витрати виконавчого провадження 221 грн., а всього на суму 595 грн.;

- постановою Кодимського районного суду Одеської області від 19 листопада 2018 року постанову Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області від 06.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 106-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. скасовано, як протиправну, а провадження по справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 106-1 КУпАП;

- у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в порядку цивільного судочинства до суду з позовом та просив відшкодувати йому матеріальні збитки у сумі 595 грн., які складаються із стягнутих з нього в порядку виконання постанови про накладення адміністративного штрафу, безпосередньо самого штрафу 340 грн, а також виконавчого збору 34 грн. та витрат виконавчого провадження 221 грн. Крім того ОСОБА_1 просив стягнути матеріальний збиток у розмірі оплати 1 100 грн. за лабораторні дослідження у зв`язку з погіршенням здоров`я через незаконність накладення на нього та фактичного стягнення адміністративного штрафу, судового збору та витрат виконавчого провадження, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., завдану йому внаслідок зазначених дій та через погіршення стану його здоров`я;

- рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі;

- ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.06.2020 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 340 грн. штрафу, погашеного в порядку примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, стягнутого виконавчого збору 34 грн. та стягнутих витрат виконавчого провадження 221 грн., а всього в загальній сумі 595 грн. скасовано та провадження у цій частині вимог - закрито та роз`яснено ОСОБА_1 , що вимоги про стягнення штрафу, погашеного в порядку примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, про відшкодування стягнутого виконавчого збору та стягнутих витрат виконавчого провадження підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України;

- ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 року відмовлено у відритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) про відшкодування коштів 595 грн. та стягнення моральної шкоди 5 000 грн., як таких, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України;

- у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кодимського відділення поліції Балтського ВП ГУ НП в Одеській області, Кодимського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування коштів у розмірі 595 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, стягуючи з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 595 грн. витрат понесених ним в ході виконання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 106-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Такий висновок районного суду відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року:

підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу (п.2 ч.1 ст.1 );

право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення (п.4 ч.1 ст. 2);

у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином (п.3 ч.1 ст. 3).

Встановивши, що:

- судовим рішенням, яке вступило в законну силу, скасовано постанову про притягення позивача до адміністративної відповідальності та закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного праворушення за ч.2 ст.106-1 КУпАП у діях ОСОБА_1 в тому числі і через неправомірність дій службової особи органів поліції під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності,

- фактичне стягнення з позивача штрафу шляхом списання з призначеної позивачу пенсії по інвалідності відбулося в порядку примусового виконання вже скасованої в судовому порядку постанови у справі про адміністративне правопорушення про стягнення штрафу у розмірі 340 грн., як і стягнення виконавчого збору 34 грн. та витрат виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення штрафу 221 грн., а всього 595 грн.,

суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задовлення вимог про відшкодування вказаних платежів позивачу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність судового рішення, яким би було прямо визнано про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення штрафу, є неспроможними, оскільки скасування в судовому порядку постанови про адміністративне прапорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення в розумінні Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року є підставою для відшкодування штрафу списаного з пенсії позивача в порядку примусового виконання постанови про накладення штрафу вже після її скасування в судовому порядку та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення за ч. 2 ст. 106-1 КУпАП, а також стягнутих з пенсії позивача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Набувши вірного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача безпідставно стягнутих з нього коштів у вигляді штрафу 340 грн., виконавчого збору 34 грн. та витрат виконавчого провадження, а всього на загальну суму 595 грн., суд першої інстанції разом з тим стягнув дані кошти з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України.

Колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вже зазначалося Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду.

Разом із тим залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Такий правовий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верхвоного Суду у справі № 242/4741/16-ц від 27.11.2019 року.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 9 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пунктом 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України і управління наявними коштами Державного бюджету України, то безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державної казначейської служби України.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції в резолютивній частині підлягає зміні з викладенням її наступним чином: «Стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати понесені ним в ході виконання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 106-1 КУпАП у загальному розмірі 595 грн. В іншій частині рішення залишити без змін».

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року в резолютивній частині змінити.

Стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати понесені ним в ході виконання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 106-1 КУпАП у загальному розмірі 595 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 13.05.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова