Єдиний унікальний номер 317/1375/21
Провадження номер 2/317/54/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Шевейко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі заяву представника позивача по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, з додатками.

До заяви додано копію довіреності представника позивача на 2 аркушах, розрахунок заборгованості станом на 31.08.2019 р. на 5 аркушах, розрахунок заборгованості станом на 09.02.2022 р. на 3 аркушах, копія чеку відправлення листа на 1 аркушів, копія описів вкладень до цінного листа на 6 аркушах.

Суд дослідивши матеріали заяви, вважає її такою, що не може бути визнано допустимою виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За змістом ч.8 ст.43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Разом з тим, порядок засвідчення копій документів визначений п.5.26 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163- 2020), відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають наступні елементи: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018 у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.

Дослідивши заяву та надані до неї документи суд зауважує, що заява не підписана, а також жоден із документів наданих в ксерокопіях не містить належного засвідчення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд має сумніви щодо достовірності копій зазначених письмових доказів та у їх наявності у позивача, оскільки надані позивачем копії не засвідчено, а наявність цих доказів прямо стосується предмету доказування. Вказані докази є предметом спору у даній справі і підлягають обов`язковому дослідженню судом з метою перевірки їх законності та обґрунтованості.

Враховуючи вищенаведене, те що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, суд не може прийняти докази як допустимі..

Керуючись ст.ст. 76-77, 81, 95 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати заяву про зменшення позовних вимог та додані до неї документи недопустимими доказами, що не підлягають розгляду та оцінці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Б. Громова