Справа №707/2646/22
Провадження №2/707/907/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2022 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Костроміної Л.В.,
представниці позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Білозірської сільської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
Виконавчий комітет Білозірської сільської ради як орган опіки та піклування звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступне.
У липні 2018 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради надійшла заява ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 про влаштування їхнього малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради на повне утримання держави у зв`язку із хворобою дитини та неможливістю перебування та лікування останнього в домашніх умовах терміном на 1 рік. У червні до служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради надійшов лист з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складений 19.05.2022 Службою у справах дітей Черкаської міської ради. Під час спілкування представника служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради з батьками за допомогою Інтернет-мережі, батьки повідомили, що наразі вони з меншим сином знаходяться за кордоном і не забиратимуть дитину ОСОБА_4 з КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 32 від 10.06.2022 поставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 66 та № 67 від 10.06.2022 малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано у заклад, який здійснює інституційний догляд і виховання дітей на повне державне утримання.
Враховуючи викладене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить:
- позбавити відповідачів батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 доходу кожного із відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення повноліття.
1.2. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у позові.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні присутні не були, причин неявки суду не повідомили, відзиву не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини»в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представниця позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09.09.2017 Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09.09.2017 зареєстрували шлюб, актовий запис № 20.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.02.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Черкаси Черкаської області, про що 09.02.2018 зроблено відповідний актовий запис № 84. При цьому, батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 3510 від 27.06.2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та мають такий склад сім`ї: ОСОБА_5 - син; ОСОБА_6 - матір/свекруха; ОСОБА_7 - батько/свекор.
Згідно з довідками-характеристиками виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 3512 від 27.06.2022 та № 3511 від 27.06.2022 за час проживання на території села компрометуючих матеріалів на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільська рада не має.
2.2. З копії акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 19.05.2022, встановлено, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила до закладу охорони здоров`я 25.07.2018 відповідно до рішення виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 104 від 13.07.2018 на підставі заяви батьків на тимчасове влаштування у зв`язку з тим, що дитина має вроджені вади здоров`я (дитина з інвалідністю). Термін тимчасового влаштування закінчився 13.01.2022. Батьки не звернулися до служби у справах дітей з заявою про повернення малолітнього сина на виховання в сім`ю по закінченню терміну перебування в установі.
Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 32 від 10.06.2022 поставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування.
Згідно з рішеннями виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 66 та № 67 від 10.06.2022 малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано у заклад, який здійснює інституційний догляд і виховання дітей на повне державне утримання.
2.3. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав № 1440/1403, складеного 28.11.2021 Органом опіки та піклування виконавчого комітету Білозірської сільської ради, вказаний орган вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід позбавити батьківських прав стосовно малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з них аліменти на користь дитини.
3. Релевантні джерела права
3.1. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
3.2. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
3.3. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
3.4. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17 вказано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі № 203/3505/19 зроблено висновок про те, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. На думку суду, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках та виключно тоді, коли невиконання батьківських обов`язків зумовлено винною, усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання.
Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо.
Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень представниці позивача вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухилилися від належного виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони не спілкуються з дитиною, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не цікавляться нею та не проявляють до сина належної турботи, не забезпечують матеріально.Відповідачі не звернулися до служби у справах дітей з заявою про повернення малолітнього сина на виховання в сім`ю по закінченню терміну перебування в установі.
На думку суду, вищеописана поведінка батьків негативно впливає на розвиток дитини, оскільки батьки свідомо позбавили дитину своєї належної уваги, піклування тощо.
Таким чином, відповідачі свідомо ухилилися від належної участі у процесі виховання дитини. Позбавлення відповідачів батьківських прав в даному випадку відповідатиме інтересам дитини, оскільки у державному закладі дитині буде надано кращі умови для розвитку та проживання, враховуючи особливості стану здоров`я дитини.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав, у зв`язку із чим позов належить задовольнити.
4.2. Разом з тим, представниця позивача в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить вирішити питання про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліментів на утримання їх малолітнього сина.
Суд враховує, що відповідачі є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надають. Будь-яких відомостей про наявність проблем зі здоров`ям у відповідачів до суду надано не було. При цьому з матеріалів справи вбачається, що дитина має вроджені тяжкі вади здоров`я та інвалідність. З матеріалів справи також вбачається, що відповідачі мають іншу малолітню дитину на своєму утриманні.
З огляду на викладене, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обов`язок зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу кожного із відповідачів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
5. Розподіл судових витрат та вирішення інших процесуальних питань
5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітньої особи.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить.
При цьому, суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позовних вимог немайнового характеру та майнового характеру до двох різних відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 1984 грн. 80 коп. (по 992 грн. 40 коп. за кожну із двох вимог одна з яких має немайновий, а інша - майновий характер, до кожного з відповідачів).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Виконавчого комітету Білозірської сільської ради як органу опіки та піклування - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) батьківських прав стосовно їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на користьОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання у розмірі 1/4 частини доходу кожного з відповідачів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного з відповідачів, починаючи з 11.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д. Б. Баронін