Справа № 346/3472/22
Провадження № 2-о/346/185/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

представника заявників: адвоката Гринів Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Печеніжинська селищна рада, ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованих осіб.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою, якою просять встановити факт їх постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх баба ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, до якої входять дві земельні ділянки, площею 0,3333 га та 0,7697 га. Заявники є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка на момент відкриття спадщини проживала разом з ними в будинку їх матері АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав вони звернулись до нотаріуса, який повідомив їм, що оскільки вони не були зареєстровані разом з померлою на день смерті, тому мали звернутись із заявою про прийняття спадщини до 21.05.2017. Оскільки вони пропустили строк для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснив їм право звернутись з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Вважать, що оскільки вони фактично проживали разом із спадкодавцем на момент її смерті, то вони прийняли спадщину у відповідності до правил ст. 1268 ЦК України, а тому відсутність документального підтвердження фактичного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини позбавляє їх можливості оформити спадкові права.

Заінтересовані особи Печеніжинська селищна рада та ОСОБА_3 подали суду заяви, в яких просять проводити судовий розгляд за їх відсутності, не заперечують проти встановлення заявленого заявниками факту.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Печеніжинська селищна рада, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Витребувано у державного нотаріуса Першої Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 . Викликано в судове засідання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник заявників заяву підтримала, просила суд її задовольнити з підстав зазначених в ній, оскільки її довірителі до смерті ОСОБА_4 проживали разом з нею за їх зареєстрованим місцем проживання, відповідно можуть вважатись такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 вчасно.

Допитана судом свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала у будинку АДРЕСА_1 , де проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Останні доглядали за своєю бабцею, оскільки вона тяжко хворіла і не могла самостійно себе обслуговувати. Поховання ОСОБА_4 також відбувалось з будинку заявників.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.11.2016 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,1030 га, яка складається з двох земельних ділянок: площами 0,3333 га та 0,7697 га, яка розташована на території с. Кіданч, що належала спадкодавцю на підставі Державного Акту на право приватної власності на змелю І-ІФ №049327, виданого Княждвірською сільською радою 15.12.2000 року.

Як слідує із заповітів від 22.09.2014 року, посвідчених сільським головою Княждвірської сільської ради Коломийського району Запорізької області, ОСОБА_4 заповіла земельну ділянку площею 0,7697 га ОСОБА_2 , а земельну ділянку площею 0, 3333 га ОСОБА_1 .

Першою Коломийською державною нотаріальною конторою на звернення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повідомлено про неможливість прийняти їх заяви про прийняття спадщини, оскільки на день смерті вони не були зареєстровані разом з померлою, а тому мали звернутись із відповідними заявами до 21.05.2017 року. Оскільки вони пропустили строк для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснив їм право звернутись до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (листи №363/01-16, № 364/01-16 від 16.08.2022 року).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69978123 від 09.09.2022 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

З акту від 22.07.2022 року, складеного старостою Кіданецького старостинського округу Печеніжинської селищної ради, встановлено, що в господарстві ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 до дня смерті проживала її мати ОСОБА_4 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою також проживав та був зареєстрований з 23.06.1998 року заявник ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою про місце його проживання у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Коломийським РВ УДМС в Івано-Франківській області 11.09.2014 року.

Заявник ОСОБА_1 був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1 з 04.12.1992 року, про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Коломийським МВ УМВС України в Івано-Франківській області 04.02.2009 року. Знятий з реєстрації 22.05.2018 року. аналогічні відомості містить і довідка, видана старостою Кіданецького старостинського округу Печеніженської селищної ради від 29.09.2022 року №280.

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз?яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов?язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов?язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов?язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов?язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Згідно з п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз?яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв?язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об?єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 року у справі №759/12740/21.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадкування заявникам пов?язана виключно з тим, що останніми було пропущено строк для прийняття спадщини, а наданими ними документами не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент відкриття спадщини. У свою чергу з матеріалів справи слідує, що інші спадкоємці, крім заявників, після смерті ОСОБА_4 відсутні. Наявності спору щодо спадкування заявниками належної спадкодавцю земельної ділянки з матеріалів справи також не вбачається.

За наведених умов відсутні підстави вважати, що між сторонами існує спір про право. Оскільки ж документами та показаннями свідків у справі доведено постійне проживання заявників із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, їх заява підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 264, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Печеніжинська селищна рада, ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено «11» листопада 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявники:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Заінтересовані особи:

Печеніжинська селищна рада, місцезнаходження: вул. Незалежності, 15, смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, Код .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий.

Суддя: Л.В. Валігурська