Справа № 462/4437/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 , 25.08.2022 року звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є наймачем зазначеної квартири, що у тому числі підтверджується відповідною Постановою керівництва залізниці та президії Дорпрофсожу Державної адміністрації залізничного транспорту України Львівська залізниця № П-18/8 від 21.05.2008 року, згідно якої зазначена квартира закріплена за вагонним ДЕПО Крепарів і наймачем якої є позивач. У спірній квартирі зареєстрована колишня дружина позивача. Шлюб між сторонами було розірвано 06.08.2010 року. Одразу після розірвання шлюбу, з 2010 року відповідач не проживає у спірній квартирі, місце її проживання позивачу невідоме, жодних стосунків із відповідачем позивач не підтримує. Позивач постійно проживає за вказаною адресою, та особисто несе витрати по платі комунальних послуг і утримання квартири загалом. Враховуючи, що з 2010 року відповідач перестала бути членом сім`ї позивача, а також не приймає участі у догляді за квартирою, не оплачує комунальних послуг, а позивач несе усі ці витрати самостійно, просить суд задовольнити позовну заяву, оскільки позивач у тому числі не може отримати субсидію, не може здійснити приватизацію житла.

Рух справи в суді.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 27).

Позиція сторін по справі.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім цього, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Постановою керівництва залізниці та президії Дорпрофсожу Державної адміністрації залізничного транспорту України Львівська залізниця № П-18/8 від 21.05.2008 року «Про закріплення жилих приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_2 ». Із тексту Постанови вбачається, що з метою забезпечення соціального захисту мешканців при передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 у комунальну власність керівництво залізниці та президія ОСОБА_3 постановили закріпити жилі приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 за наступними відокремленими підрозділами Львівського вузла, зокрема вагонним депо Клепарів: блок № 42 однокімнатний за ОСОБА_1 (у складі сім`ї вказано: ОСОБА_1 , його дружина, син) (а.с. 10-11).

Копією Відомостей Реєстру Львівської міської територіальної громади № 002173-ЗРА, сформованих 09.08.2022 року стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 28.12.1989 року (а.с. 16).

Відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області одержаних на запит Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2022 року стверджується, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25).

Також, згідно Відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області одержаних на запит Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2022 року стверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 26), зазначене також підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 216 стверджується, що шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.08.2010 року розірвано (а.с. 8, 15).

Судом також досліджено копію наданого Технічного паспорта (інвентарний номер 1220) «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради, складеного 12.08.2014 року на квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 12-14).

Актом ОСББ «Добробут 101» від 31.03.2022 року «Про фактичне не проживання», складеного комісією у складі голови ОСББ «Добробут 101», стверджується, що ОСОБА_2 не проживає з 01.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Актом ОСББ «Добробут 101» від 01.06.2022 року «Про фактичне не проживання», складеного комісією у складі голови ОСББ «Добробут 101», стверджується, що ОСОБА_2 не проживає з 01.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Актом ОСББ «Добробут 101» від 24.08.2022 року «Про фактичне не проживання», складеного комісією у складі голови ОСББ «Добробут 101», стверджується, що ОСОБА_2 не проживає з 01.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Мотиви прийняття рішення судом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

До членів сім`ї наймача, згідно приписів ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР належать дружина наймача, їх діти і батьки, а також може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 71, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанови № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов`язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою понад шість місяців та не надала відомостей щодо поважності причин відсутності, а відтак вважаються такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 1).

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Текст рішення складено 08.12.2022 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко