Єдиний унікальний номер: 379/406/22
Провадження № 2-з/379/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Сапонова Олександра Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТАРАЩАНСЬКА МІСЬКА РАДА, ПЕРША КИЇВСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА про застосування наслідків недійсного правочину до заповіту,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2022 представник позивачки адвокат Сапонов О.В. звернувся до Таращанського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТАРАЩАНСЬКА МІСЬКА РАДА, ПЕРША КИЇВСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА про застосування наслідків недійсного правочину до заповіту, в якому просить суд застосувати наслідки недійсного правочину до заповіту, посвідченого 21.05.2021 року у селі Лука Білоцерківського району Київської області, старостою села Лука ОСОБА_3 , зареєстрованого 21.05.2021 року у реєстрі за № 10, складеного 21.05.2021 року від імені громадянина України ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у зв`язку із його недійсністю та нікчемністю з моменту його вчинення.

В обґрунтування позову зазначає, що у тексті заповіту від 21.05.2021, яким ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 належну йому на праві особистої власності земельну ділянку, напис наступного змісту: «Заповіт прочитано мною ОСОБА_4 вголос і підписано власноруч», особистий підпис із зазначенням у дужках « ОСОБА_4 » виконані не спадкодавцем, а іншою особою.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Представник заявника ОСОБА_1 адвоката Сапонов О.В. прохає заборонити Першій Київській державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які нотаріальні дії у спадковій справі (номер у Спадковому реєстрі 68715353, номер у нотаріуса 1973/2021), заведеній 24.11.2021 року відносно ОСОБА_4 .

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Встановлено, що ОСОБА_1 пред`явлено позов, в якому вона просить застосувати наслідки недійсного правочину до заповіту, посвідченого 21.05.2021 року старостою села Лука Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 10, відповідно до якого її покійний чоловік - ОСОБА_4 належну йому на праві особистої власності земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1075 га, згідно Державного акту серії № 220150, виданого 25 жовтня 2004 року, яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області заповів ОСОБА_2 .

Як на підставу вжиття заходів забезпечення позову позивачка посилається на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4 відкрилася спадщина та 1-шою київською держнотконторою було заведено спадкову справу. Проте, позивачка не зазначає на яке саме майно відкрилася спадщина а лише зазначає, що як дружина ОСОБА_4 , яка пережила останнього, має право на спадкування за законом майна ОСОБА_4 у першу чергу.

Вказує, що оскільки цей заповіт, на її думку, підписаний не її чоловіком, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист та поновлення порушених прав заявниці, за захистом яких остання звернулася до суду.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір відносно спадкового майна земельної ділянки, площею 2,1075 га, яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області. При цьому не зазначає, яке саме входить до складу спадщини майно, що за життя належало померлому ОСОБА_4 .. Наразі відповідачці не видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку.

З огляду на викладене, суд вважає вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які нотаріальні дії у спадковій справі № 1973/2021 від 24.11.2021 не є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки не виключена можливість наявності інших спадкоємців та іншого спадкового майна, та приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Згідно ч. ч. 5, 6ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Одночасно зазначаємо, що відповідно до пункту 3 Глави 2 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 261, 353-355 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Сапонова Олександра Вікторовича про забезпечення позову шляхом заборони Першій Київській державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які нотаріальні дії у спадковій справі (номер у Спадковому реєстрі 68715353, номер у нотаріуса 1973/2021), заведеній 24.11.2021 року відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

СуддяВ. І. Зінкін