П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 566/1233/21

Провадження № 22-ц/4815/693/22

Головуючий у Млинівському районному суді

Рівненської області: суддя Хомицька А.А.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

13 січня 2022 року у смт. Млинів

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 24 січня 2022 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - Підлозцівська сільська рада Дубенського району Рівненської області;

представники учасників справи:

позивача адвокат Музика-Дубравський Василь Анатолійович;

за участі: учасники справи та їх представники не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Музики-Дубравського Василя Анатолійовича на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 13 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Підлозцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Підлозцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай). Мотивуючи вимоги, вказувалося, що відповідно до рішення відповідача від 29 серпня 1995 року №33 було передано у колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства "Нива" (далі КСП "Нива") земельні ділянки для сільськогосподарського використання з метою подальшого їх паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена підприємства без виділення земельної ділянки у натурі. 07 грудня 1995 року КСП "Нива" видано Державний акт на право колективної власності на землю, до якого було додано список громадян, які на момент його видачі були членами КСП "Нива" для отримання земельної частки (паю). До цього списку під номером 186 був включений і позивач з тих міркувань, що 01 серпня 1984 року його прийнято у члени колгоспу "Комуніст" (в подальшому "Нива"). З метою виділення земельної частки (паю) 14 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до КСП "Нива" з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) як власнику земельної частки (паю) на території Підлозцівської сільської ради Млинівського району (зараз Дубенський район) Рівненської області, що стверджується додатком (списком) до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ №00034, виданого відповідачем.

З огляду на відсутність документів, зазначених у ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", які посвідчують право на земельну частку (пай) відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у заяві.

Вважав, що ця відмова є неправомірною і такою, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому просив зобов`язати Підлозцівську сільську раду Дубенського району Рівненської області виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) в розмірі середньої земельної частки (паю) реформованого КСП "Нива" на території вказаного органу сільського самоврядування.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 13 січня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Підлозцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай).

У поданій апеляційній скарзі представник позивача адвокат Музика-Дубравський В.А., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам ст. 263 ЦПК України, оскільки судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом не було враховано, що відповідно до пунктів 2-5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95, п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", постанови Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі №274/3394/20 щодо права позивача на земельну частку (пай), а саме за наявності трьох умов: 1.) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2.) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3.) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

Оскільки 07 грудня 1995 року ОСОБА_1 був включений до списку громадян, які на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю були членами КСП "Нива", а колективне сільськогосподарське підприємство на той момент отримало відповідний державний акт, тому він набув право на земельну частку (пай). При цьому подальше виключення його із членів КСП "Нива" не має правового значення, адже на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю він перебував у трудових відносинах із підприємством.

Вважаючи, що його порушене право підлягає судовому захисту, посилався на постанову Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №389/896/19, де вказувалося про те, що право позивача на отримання у власність земельної ділянки набуте і не втрачене, а відтак підпадає під захист ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо мирного володіння своїм майном.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався, хоча про таке право учасникам справи роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи, 07 грудня 1995 року на користь КСП "Нива" було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії РВ №0003, до якого додано список громадян, які на момент його видачі були членами цього підприємства для отримання земельної частки (паю).

До даного списку під номером 186 був включений ОСОБА_1

21 червня 1996 року рішенням загальних зборів членів уповноважених КСП "Нива" , оформлених протоколом №2, позивача виключено зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства у зв`язку з тим, що не брав участі у сільськогосподарському виробництві.

В подальшому, 25 серпня 2021 року, Підлозцівська сільська рада Дубенського району Рівненської області своїм листом №210/02-11 відмовила ОСОБА_1 його заяві від 14 червня 2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) як власнику земельної частик (паю). Як на підставу відмови, покликається на те, що позивачем не було долучено документів, зазначених у ст. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95.

Вважаючи, що його суб`єктивне право на землю порушене відповідачем, у жовтні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Підлозцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 був виключений зі списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) та з членів КСП "Нива", а тому відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримував. При цьому зважалося, що про визнання за ним права на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві з 1996 року до суду чи підприємства не звертався, а дії КСП "Нива" з приводу виключення зі списків та з членства підприємства ним не оскаржувалися.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Норма статті 5 ЗК України у редакції 1990 року, який діяв на час виникнення спірних відносин, вказує, що земля може належати громадянам на праві колективної власності.

Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частиною шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;

приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом, тощо.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому-третьому п. 24 своєї постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7, вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути передана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 , належної позивачу, видно, що з 01 серпня 1984 року по 30 жовтня 1997 року він працював у колгоспі "Комуніст", який у 1992 році реорганізовано у КСП "Нива", на посадах шофера і тракториста.

Інформація з Відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь в колгоспному виробництві колгоспу "Комуніст", КСП "Нива", СК "Нива", що надані Підлозцівською сільською радою Млинівського району Рівненської області від 19.05.2021 №16, свідчить про те, що ОСОБА_1 у 1984 році виробив 83 трудодні, у 1985 271 трудодень, у 1986 році 231 трудодень, у 1987 році 288 трудодень, у 1988 році 281 трудодень, у 1989 році 281 трудодень, у 1990 році 280 трудоднів, у 1991 році 273 трудодні, у 1992 році 227 трудоднів, у 1993 році 285 трудоднів, у 1994 році 201 трудодень, у 1995 році 158 трудоднів, у 1996 році 5 трудоднів, у 1997 році 79 трудоднів.

Тобто на день прийняття рішення про включення у списки громадян членів КСП "Нива", як додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ №0003, позивач набув право на земельну частку (пай). Тому колегія суддів вважає, що висновок рішення загальних зборів уповноважених КСП "Нива" від 21 червня 1996 року про виключення ОСОБА_1 зі списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства з тих міркувань, що він не брав участі у сільськогосподарському виробництві, суперечить обставин справи та вимогам закону.

При цьому також береться до уваги те, що Підлозцівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 08 листопада 2021 року подано до суду заяву, де зазначається про обґрунтованість набуття ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) та про визнання позову повністю.

За правилами частин першої, четвертої ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки підстав для висновку про невідповідність визнання позову відповідачем вимогам закону чи порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб не вбачається, тому апеляційний суд, зважаючи на факт незаконного виключення 21 червня 1996 року ОСОБА_1 зі списку громадян - членів КСП "Нива", вважає позов обґрунтованим і доведеним.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про задоволення позову ОСОБА_1 відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

Керуючись ст.ст.368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Музики-Дубравського Василя Анатолійовича задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 13 січня 2022 року скасувати.

Позов задовольнити.

Зобов`язати Підлозцівську сільську раду Дубенського району Рівненської області виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) ОСОБА_1 у розмірі середньої земельної ділянки реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства "Нива" на території Підлозцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: с. Підлозці Дубенського району Рівненської області, 35132; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Підлозцівська сільська рада Дубенського району Рівненської області; адреса: вулиця Незалежності, 4, с. Підлозці Дубенського району Рівненської області, 35132; .

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків