Справа № 297/2833/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря: Адамчо К.С., позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 , представника відповідача за первісним позовом адвоката Шалапаюк В.Л., представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської ОТГ за дорученням - Ольховського В.А., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за об`єднаним первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косоньської сільської ради Косоньської сільської об`єднаної територіальної громади Берегівського району, про розірвання шлюбу, визначення розміру аліментів та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, які позивач просив визначити і які будуть стягуватись із його доходу на користь відповідачки на утримання його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового рішення до досягнення донькою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому, ОСОБА_1 , у спілкуванні з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,побачення двічі на тиждень у суботу та неділю з 10.00 год. до 18.00 год.; спілкування по мобільному телефону - щоденно, один раз на день в період з 10.00 до 21.00 год. тривалістю не менше 3 хвилин.
Позов мотивований тим, що 21 листопада 2015 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі РАЦСу Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №147. У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як зазначає позивач за первісним позовом впродовж останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 05 жовтня 2021 року він, ОСОБА_1 , фактично проживає окремо від відповідачки за адресою АДРЕСА_1 . Стосунки сторін стали вкрай негативні, їхні вподобання є зовсім різними, в тому числі кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє йому та їй душевні страждання. Відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього та у їхньої сім`ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у зв`язку з чим він вирішив звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також позивач вказав, що суперечок щодо визначення місця проживання їхньої спільної дитини між ними немає, він не заперечує, щоб їхня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з матір`ю.
Також ОСОБА_1 просив визначити у рішенні суду розмір аліментів, які будуть стягуватись ізйого доходу на користь відповідачки, ОСОБА_2 на утримання його доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового рішення до досягнення донькою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 після погіршення їхніх сімейних стосунків неодноразово перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та побаченнях, що виражається у небажанні надати телефонну слухавку дитині коли він телефонує, небажанні залишати доньку на одинці із ним, коли він приїжджає її провідати. Також відповідачка постійно наголошує на тому, що він у майбутньому буде позбавлений можливості як спілкування, так і бачитись із донькою. Вказані дії відповідачки обмежують його права як батька, дискримінують його, негативно впливають на формування сприйняття доньки його як батька. Вказані обставини змушують позивача ОСОБА_1 заявити вимогу про вирішення судом спору щодо участі як батька у його вихованні доньки, оскільки він проживає окремо, тому просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому у спілкуванні з його донькою ОСОБА_3 , та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою побачення двічі на тиждень у суботу та неділю з 10.00 год. до 18.00 год.; спілкування по мобільному телефону - щоденно, один раз на день в період з 10.00 до 21.00 год. тривалістю не менше 3 хвилин.
Ухвалою судді Берегівського районного суду від 30.11.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косоньської сільської ради Косоньської сільської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області, призначено підготовче судове засідання (а.с. 21-22).

В порядку ст. 178 ЦПК України 31.12.2021 року представником відповідачки ОСОБА_2 за ордером адвокатом Шалапаюк В.Л. через канцелярію суду був поданий відзив на первісний позов, в якому зазначив, що відповідачка частково визнає заявлені позивачем позовні вимоги, що полягає у визнанні заявленої позовної вимоги про розірвання шлюбу між сторонами. Однак, відповідачка не погоджується з підставами позову в частині розірвання шлюбу, тобто обставинами, якими позивач обґрунтовує дану позовну вимогу. Відносно решти заявлених позовних вимог, а саме - визначення для відповідача розміру аліментів та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідачка заперечила проти задоволення даних позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та передчасними.
Так, відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 зазначила у відзиві, що стосовно позовної вимоги про розірвання шлюбу виявилося, сторони є людьми із зовсім різними поглядами на життя, такі цінності як шлюб та сім`я. Однак, звинувачувати у всіх бідах подружнього життя сторін виключно її, відповідачку, є неправильним, оскільки за своїм характером. Вона, відповідач, є людиною неконфліктною, спокійною, здатною до сприйняття точки зору іншої особи. Відповідач не була ініціатором сварок та суперечок, що виникали в їхній сім`ї, як про це стверджує позивач, а зазвичай ставала заручницею обставин, зважаючи на негативну поведінку позивача, та, як наслідок, була змушена вживати заходів реагування для захисту своїх та дитини законних прав та інтересів. 05.10.2021 року позивач поїхав у чергову щорічну відпустку до своєї матері, яка проживає у смт. Муровані Курилівці Вінницької області та на той час відповідачка і донька хворіли, мали високу температуру, а тому, не могли поїхати з відповідачем. Однак, незважаючи на те, що позивачу було відомо про застуду членів своєї сім`ї, він залишив відповідачку з дитиною, при цьому не маючи власних доходів, без будь-яких коштів для існування. Дитина сторін потребувала медичного обстеження і лікування, про що позивачу також було відомо, однак незважаючи на численні прохання відповідачки у період з 05.10.2021 року по 11.10.2021 року перерахувати кошти для лікування дитини, позивач знехтував та відмовив відповідачу у грубій формі. Зважаючи на такі обставини, відповідач була просто вимушена покинути місце їхнього спільного з позивачем проживання та поїхати до будинку своєї матері, АДРЕСА_2 . 23.10.2021 року позивач повернувся з відпустки на квартиру у с. Соломоново, однак, він не заїхав до місця проживання відповідачки, щоб забрати свою родину з собою, незважаючи навіть на прохання відповідачки про це. Крім того, за весь час припинення спільного проживання сторін, позивач жодного разу не приїхав до їхньої спільної доньки с. Косонь, хоч мав таку можливість, а відповідачка не чинила йому перешкод в цьому. Відповідачка неодноразово звертала увагу свого чоловіка на його негативну поведінку, пробачала йому, бажала зберегти сім`ю, давала йому можливість налагодити їхнє подружнє життя. Однак, позивач повністю ігнорує прохання відповідача та ніяк не реагує на її зауваження. Також беручи до уваги положення чинного законодавства України, а також той факт, що дитина сторін проживає з мамою, відповідачем, а у позові позивач стверджує, що нібито не заперечує проти проживання дитини з матір`ю, відповідачка вважає, що заявлення позивачем позовної вимоги про стягнення з нього аліментів є незаконним, оскільки не стосується порушення його прав та відповідний спосіб захисту цивільного права не передбачений ЦПК України. У зв`язку з цим, просила суд відмовити позивачу у задоволенні даної позовної вимоги.
Крім того, відповідачка за первісним позовом зазначила, що в силу вимог чинного законодавства України, перед тим як звертатися до суду з позовною вимогою про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, позивач зобов`язаний був вжити досудових заходів врегулювання спору (за умови його наявності) шляхом звернення до органу опіки та піклування для вирішення даного питання. Однак, позивач навіть не звертався ні до органу опіки та піклування, ні до матері дитини для визначення способу його участі у вихованні власної доньки. Вона також вважає, що при визначенні способу участі батька у вихованні дитини, мають у першу чергу бути враховані інтереси самої дитини, а також інтереси відповідача. У контексті цього слід наголосити, що дитина сторін є ще маленькою, у лютому 2022 року їй виповниться тільки 4 роки. У такому віці дитина негативним чином реагує на тривалу розлуку з матір`ю, навіть протягом такого невеликого проміжку часу як половина дня, а також на зміну звичних умов перебування. За таких обставин, вважала, що побачення позивача з дитиною повинні відбуватися у присутності відповідача та у звичному для дитини середовищі; дитина вже протягом 2,5 місяців проживає у будинку матері відповідача, встигла звикнути до даного житла, сформувала «позитивне сприйняття» даного помешкання, вважає його звичним для себе місцем перебування; позивач не має власного житла за місцем його теперішньої роботи та постійного перебування, а проживає в орендованій службовій квартирі, в якій і проживали сторони до моменту припинення фактичних шлюбних відносин. Зважаючи на дану обставину, відповідачка вважає, що встановлення судом графіку побачень позивача з дитиною, який включатиме можливість побачень протягом обох вихідних днів (субота та неділя), суперечитиме інтересам як дитини, так і відповідача, оскільки вона на той час також вже працюватиме протягом цілого тижня, а тому у будні дні не матиме можливості приділити дитині стільки часу, як це вона змогла б зробити у вихідний день; при визначенні способу участі позивача у вихованні дитини необхідно врахувати графік життя дитини, до якого входять, зокрема, відвідування нею дитячого садочку, денний сон, прогулянки на свіжому повітрі тощо. Таким чином, беручи до уваги надуманість та передчасність заявлення позивачем вимог про зобов`язання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з донькою, відповідачка просила суд відмовити у задоволенні даної позовної вимоги як безпідставної та необґрунтованої (а.с. 26-32).
30.12.2021 року представником відповідачки ОСОБА_2 за ордером адвокатом Шалапаюк В.Л. через канцелярію суду було подано зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів з ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_2 просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття (а.с. 41-47).
Ухвалою суду від 17.01.2022 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської сільської об`єднаної територіальної громади, про розірвання шлюбу, визначення розміру аліментів та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с. 63-64).
17 березня 2022 року судом отриманий висновок органу опіки та піклування Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району від 17.03.2022 року, щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та врегулювання зустрічей та участі у її вихованні батьком ОСОБА_1 (а.с. 76-78).
Крім цього, представником відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 за ордером адвокатом Шалапаюк В.Л. 18.03.2022 року було подано клопотання про допит відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , як свідка ( а.с. 80).

21.03.2022 року через канцелярію суду отримано клопотання представника позивачки за зустрічним позовом - ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подання доказів, а саме просив встановити ОСОБА_2 додатковий строк для подання як доказів у справі - висновку фахівця у галузі психології стосовно психоемоційного стану дитини ОСОБА_3 та наявністю причинно-наслідкового зв`язку між ним та діями ОСОБА_1 ; відповіді служби у справах дітей Закарпатської ОДА на звернення ОСОБА_2 стосовно здійснення розгляду висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради по даній справі на предмет дотримання при його складанні вимог чинного законодавства України та врахування інтересів дитини(а.с. 82-83).

Ухвалою Берегівського районного суду від 21.03.2022 року було закрите підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 87-91).

Також, вказаною ухвалою Берегівського районного суду від 21.03.2022 року в задоволенні клопотання представника позивачки за зустрічним позовом - ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подання доказів було відмовлено.

04.04.2022 року представник позивачки за зустрічним позовом - ОСОБА_5 через канцелярію суду подав клопотання про приєднання письмового доказу до матеріалів справи, а саме копії заключення від 25.04.2022 року фахівця по даним психодіагностичного обстеження дитини, яке судом в порядку ст. 222 ЦПК України було задоволено, позаяк вказаний доказ вони з об`єктивних причин не змогли вчасно подати, та який дає можливість зрозуміти психологічний стан дитини (а.с. 95-102).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримав, зустрічний позов визнав у повному обсязі.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов визнала частково, тобто підтримала поданий її представником відзив, зустрічний позов підтримала з підстав викладених в ньому.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Ольховський В.А. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування.

Крім цього, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що вона не чинила перешкоди у спілкуванні батька з донькою та згідна, щоб вони бачились, однак тільки у її присутності, оскільки донька ще дуже маленька і вона потребує постійної присутності матері та в присутності батька тривожиться, оскільки дитина стала свідком агресивного поводження батька з мамою і вона боїться його, а також просила побачення батька з донькою тільки на території місця її проживання із забороною вивозити дитину із території Косоньської ОТГ. Також вона вважала, що достатньо встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою побачення один раз на тиждень у вихідні дні. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що з часу її окремого проживання з ОСОБА_1 останній двічі хотів навідати доньку та першого разу вона і дитина хворіли на COVID-19, тому батько бачив дитину тільки через вікно, та на день народження доньки батько також приїхав, однак на вулиці був сильний дощ і дитина не бажала з ним бачитись.
Заслухавши вступне слово позивача за первісним позовом, відповідачки за первісним позовом та її представника, їх позиції відносно первісного та зустрічного позовів, думку представника третьої особи, допитав позивача за первісним позовом як свідка та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 21 листопада 2015 року, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області, зроблений актовий запис №147 (а.с. 7).
Сторони мають спільну дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

За таких обставин первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині про розірвання шлюбу слід задовольнити.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ч. 1- ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 Державної прикордонної служби України від 04.11.2021 року №12/697 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Державній прикордонній службі України з 2005 року, у військовій частині НОМЕР_3 за контрактом 02.06.2007 року по теперішній час (а.с. 14).
Таким чином, враховуючи, що відповідачці за первісним позовом ОСОБА_2 , з якою проживає спільна донька сторін, потрібно утримувати доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з цим, в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 в частині визначення розміру аліментів, які він просив стягувати ізйого доходу на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання його доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового рішення до досягнення донькою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід відмовити, оскільки така вимога була заявлена матір`ю дитини, з якою вона проживає та вона була визнана відповідачем за зустрічним позовом.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 не оспорюється зустрічна позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вона є обґрунтованою, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки за зустрічним позовом у цій частині та стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 заявлено вимогу про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,побачення двічі на тиждень у суботу та неділю з 10.00 год. до 18.00 год.; спілкування по мобільному телефону - щоденно, один раз на день в період з 10.00 до 21.00 год. тривалістю не менше 3 хвилин.
Також позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві заявлено вимогу про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання її матері ОСОБА_2 .
Вказані позовні вимоги тісно взаємопов`язані між собою та судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 4, ч.6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Положеннями ст. 161 СК України закріплено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Дана норма національного права є відображенням норм міжнародного публічного права, що закріплені у положенні ст. 9 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), згідно з яким Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Так, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Поняття «забезпечення найкращих інтересів дитини» визначається п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, як дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року № 1385 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Орган опіки та піклування Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади Берегівського району у своєму висновку від 17.03.2022 року, щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та врегулювання зустрічей та участі у вихованні з її батьком ОСОБА_1 вказав, що дитина проживає з матір`ю в АДРЕСА_2 , а також із батьками мами в сприятливих житлово-побутових умовах. Під час зустрічі, ОСОБА_1 справив враження врівноваженої та освіченої особи. Також він озвучив свої бажання в певні часи мати особисті зустрічі з донькою та брати участь у її вихованні, а саме - двічі на тиждень у суботу та неділю з 10.00 год. по 18.00 год. не порушуючи режиму денного сну дитини відповідного віку, спілкування по мобільному телефону - щоденно, не менше одного разу на день в період з 10.00 до 21.00 год. тривалістю не менше 3 хвилин. Мати ОСОБА_2 здійснює догляд за малолітньою дитиною. При зустрічі висловила своє непогодження з позовними вимогами чоловіка про час зустрічей з малолітньою дитиною та запропонувала своє бачення, а саме: один раз на тиждень у вихідні дні 2-3 години після обіднього сну дитини.
Врахувавши ставлення батька до дитини, результати бесіди з батьками, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Косоньської сільської ради встановив можливим участь у спілкуванні та здійсненні батьківських обов`язків ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наодинці за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 , а також за межами вказаного будинку, - двічі на тиждень у суботу та неділю з 10.00 год. по 18.00 год. не порушуючи режиму денного сну дитини відповідного віку, спілкування по мобільному телефону - щоденно, не менше одного разу на день в період з 10.00 до 21.00 год. тривалістю не менше 3 хвилин, якщо таке спілкування не буде перешкоджати нормальному розвитку дитини. Окрім того, враховуючи інтереси малолітньої дитини та керуючись взаємною домовленістю обох батьків щодо проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю у приватному будинку, який належить на праві приватної власності бабці малолітньої, вважає за доцільне проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 76-78).
В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання їхньої спільної доньки ОСОБА_7 разом з мамою за місцем проживання останньої в АДРЕСА_2 , визнав та погодився з тим, що дитина повинна проживає разом з мамою та це відповідає інтересам дитини.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 в цій частині, слід задовольнити.
Крім того, встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 даний час проживає в у квартирі в АДРЕСА_3 , що підтверджується договором №8/18 найму на оренду службового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду в Україні від 01.09.2018 року. Житлове приміщення обладнане водопроводом, каналізацією, електропостачанням з лічильником (а.с. 53).
Сторони проживали у вказаній квартирі до жовтня місяця 2021 року разом із донькою, догляд за якою здійснює ОСОБА_2 , та яка на той час також не працювала.
Тобто, на день розгляду справи ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже майже сім місяців проживають окремо від відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а саме за місцем проживання батьків ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 .
Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Згідно приєднаного до матеріалів справи копії заключення від 25.03.2022 року, (яке в судовому засіданні представник ОСОБА_5 уточнив, що дата «25.04.2022» є помилковою та вірною датою заключення є «25.03.2022») фахівця ОСОБА_9 по даним психодіагностичного обстеження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробив наступний висновок: психологічне здоров`я дитини відповідає нормі; у дівчинки підвищений рівень тривожності; дитина має тісний психоемоційних зв`язок з матір`ю; можливо припустити, що дитина сприймає стосунки з батьком конфліктними та емоційно негативно забарвленими; у зв`язку з віком дитини існує обмеженість у використанні психодіагностичних методик та важкість встановлення цілісного уявлення та відношення дитини до членів своєї сім`ї.
Рекомендації для батьків: у актуальний часовий період створити умови для спокійного розміреного життя дитини, з відсутністю стресів, конфліктів, серйозних протиріч міжособистісного характеру. Створювати сприятливі умови для розвитку самостійності дитини; батьку налагодити емоційний контакт з дитиною, брати активну участь у житті дитини. Рекомендується здійснювати спілкування в знайомому середовищі, оточенні, не вилучаючи дитину із звичного розпорядку до звичних продуктів харчування, сенсорного наповнення і значимих дорослих. Дотримуватися послідовності та передбачуваності к спілкуванні з дитиною. Саме у ранньому віці безпека, комфорт передбачуваність життя є основним чинником психічного здоров`я. При дотриманні цих умов, включення батька в життя дитини стане впливовішим і забарвленим позитивними емоціями. В ході спілкування обидва батьки повинні проявляти шанобливе і тактовне ставлення один до одного, підтримувати один одного в контексті позитивної дії на дитину. Захистити дитину від присутності при будь-яких з`ясуваннях стосунків в сім`ї. При індивідуальному спілкуванні з дитиною батько не повинен дискредитувати поведінку іншого батька, а тим більше відзиватися про нього в образливій формі. Повинні висуватися не суперечливі вимоги з боку батьків до дитини зі значимих питань його виховання. Те ж торкається і інших близьких родичів, що беруть участь у вихованні дитини. Доцільно обом батькам пройти додаткове консультування у фахівців з питань правильної взаємодії з дитиною(а.с. 95-102).

Згідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому суд вважає, що при вирішенні такого спору першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Зазначені положення законодавства дають підстави для висновку, що при визначенні/зміні способу участі батька у вихованні дитини береться до уваги прихильність дитини до батька, її вік і стан здоров`я, особисті характеристики батька (стан психічного здоров`я, наявність шкідливих звичок), його ставлення до виконання батьківських обов`язків тощо.
Встановлення графіку побачень батька з дитиною спрямоване на реалізацію права дитини спілкуватися з тим із батьків, хто проживає окремо від неї, оскільки збереження зв`язків з обома батьками найкраще відповідає інтересам дитини.
Кількість і тривалість таких побачень суд повинен визначити із урахуванням фактичних обставин справи, зокрема віку дитини, її стану здоров`я, прихильності до батька, створення батьком за місцем свого проживання належних умов для проживання дитини тощо.
Судом встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 створила гарні умови для проживання, виховання і розвитку малолітньої ОСОБА_7 , дитина матеріально забезпечена, доглянута. Проте, судом встановлено, що з часу окремого проживання з мамою, з жовтня 2021 року, первісна відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою, що доводиться тою обставиною, що за останні шість місяців первісний позивач не зміг особисто поспілкуватися із своєю дитиною, не надає дозволи на побачення, розмови по телефону. Крім того, між сторонами існує спір щодо графіку у спілкуванні батька з дитиною та участі його у її вихованні.
Орган опіки та піклування вважає за можливим участь у спілкуванні та здійсненні батьківських обов`язків ОСОБА_1 з малолітньою донькою наодинці за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 , а також за межами вказаного будинку - двічі на тиждень у суботу та неділю з 10.00 год. по 18.00 год. не порушуючи режиму денного сну дитини відповідного віку, спілкування по мобільному телефону - щоденно, не менше одного разу на день в період з 10.00 до 21.00 год. тривалістю не менше 3 хвилин, якщо таке спілкування не буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.
Крім того, суд бере до уваги рекомендації фахівця згідно якого для батьків необхідно створювати сприятливі умови для розвитку самостійності дитини; батьку налагодити емоційний контакт з дитиною, брати активну участь у житті дитини. Рекомендується здійснювати спілкування в знайомому середовищі, оточенні, не вилучаючи дитину із звичного розпорядку до звичних продуктів харчування, сенсорного наповнення і значимих дорослих.
Суд вважає, що батько має право на особисте спілкування з донькою наодинці, що дасть можливість забезпечити налагодити емоційний контакт із дитиною, а також взяття активної участі у її житті. Крім того, можливість для батька забирати дитину один раз на тиждень у вихідний день до свого місця проживання в АДРЕСА_1 , також не зашкодить звичному розпорядку для дитини, та не порушуватиме здійснення спілкування з нею у знайомому середовищі, оскільки ОСОБА_4 майже з народження, тобто з 2018 року проживала у вказаній квартирі з батьками, що буде для неї комфортним.

На підставі аналізу зібраних доказів з метою дотримання принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини ОСОБА_7 , якій виповнилося чотири роки 21.02.2018 року, суд вважає достатнім і виправданим способом участі у спілкуванні та вихованні батька з донькою буде встановлення для батька ОСОБА_1 спілкування, в тому числі і за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , щомісяця в першу та третю суботи з 10:00 годин по 18:00 годин та другу і четверту неділі з з 10:00 годин по 18:00 годин, з дотриманням режиму для дитини на денний сон, та спілкування з дитиною по мобільному телефону щоденно, один раз на день в період з 10:00 годин по 21:00 годин тривалістю не менше 3 хвилини.

У зв`язку з цим, слід зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійсненні батьківських обов`язків та дотримуватись вищевказаного графіку.

Щодо витрат позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 з надання правової допомоги в сумі 8000 гривень та стягнення їх з відповідача ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку (а.с. 41-47).
Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Щодо позовних вимог ОСОБА_2 викладених у резолютивній частині зустрічного позову про стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн., які останній не визнав, суд констатує, що такі витрати не були суду документально підтверджені, у зв`язку з чим, вони на час ухвалення рішення не підлягають стягненню на користь позивача за зустрічним позовом.
Розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України слід вирішити шляхом зарахування витрат за сплату судового збору сторонами в розмірі по 908 (дев`ятсот вісім) гривень та звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від обов`язку сплатити один одному судові витрати (а.с. 6,62).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ч. 2 ст. 112, 141, 157, 159, 160, 161, 180, 182, 183 СК України,

рішив:

Первісний позов ОСОБА_1 , мешканця мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косоньської сільської ради Косоньської сільської об`єднаної територіальної громади Берегівського району, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , про розірвання шлюбу, визначення розміру аліментів та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований 21 листопада 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом за №147 між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 - розірвати.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити для батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Муровані Курилівці, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , участь у вихованні та у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , щомісяця в першу та третю суботи з 10:00 годин по 18:00 годин та другу і четверту неділі з з 10:00 годин по 18:00 годин, з дотриманням режиму для дитини на денний сон, та спілкування з дитиною по мобільному телефону щоденно, один раз на день в період з 10:00 годин по 21:00 годин тривалістю не менше 3 хвилини.

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 в частині визначення розміру аліментів відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Косонської сільської ради Косонської об`єднаної територіальної громади, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , за її місцем проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Муровані Курилівці, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.12.2021 року і до досягнення нею повноліття.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Зарахувати витрати за сплату судового збору сторонами в розмірі по 908 (дев`ятсот вісім) гривень та звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від обов`язку сплатити один одному судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ