Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/99/15-ц
номер провадження 2/695/100/22

02 листопада 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
представника позивача адвоката Демчука О.В.,
представника третьої особи адвоката Сизька Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АТ УкрСиббанк до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач, в супереч умов кредитного договору з березня 2014 р. не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по наданому кредиту у встановлені договором строки та розмірі, та має заборгованість по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.
Позивач направляв відповідачу відповідну письмову вимогу про погашення заборгованості, однак відповідачем така вимога була проігнорована та кошти позивачу повернуті не були.
За таких підстав, посилаючись на норми ст.,ст. 525, 526, 530, 1050 та 1054 ЦК України, позивач звернувся до суду із даним позовом.
12.02.2015р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області відкрито провадження по справі та призначено попереднє засідання.
Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015р. позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено повністю, стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати по оплаті судового збору.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2015р. за заявою відповідача заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015р. скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
21.12.2015р. ухвалою суду дана позовна заява залишена без розгляду у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належно повідомленого позивача.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.10.2016р. ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2015р. скасовано, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2016р. дана справа прийнята до провадження судді Степченка М.Ю. та призначена до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.05.2017р. провадження по даній справі зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до АКБ «УкрСиббанк» про встановлення нікчемності правочину.
12.02.2018р. провадження по справі було відновлено та призначено справу до розгляду.
Ухвалою суду від 21.05.2018р. до участі у даній справі було залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки зобов`язання по кредитному договору відповідача забезпечене предметом іпотеки, де іпотекодавцем є ОСОБА_2 ..
У зв`язку із проведенням повторного автоматизованого розподілу даної справу у зв`язку із закінченням повноважень судді Степченка М.Ю. дана справа 18.10.2018р. була передана судді Середі Л.В., а розгляд справи проводиться спочатку у зв`язку із заміною головуючого судді.
31.08.2021р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування позовної давності, відповідно до якої відповідач вказував, що відповідно до довідок позивача, останній вважає що його права порушені відповідачем починаючи з 20.08.2007р., а з позовом позивач звернувся до суду лише 22.12.2014р..
22.02.2022р. від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №695/372/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності (недійсності) правочинів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, про причину неявки суд не повідомив.
Оскільки належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач до суду не з`явився повторно, будь-яких клопотань щодо причин своєї неявки до суду не надав, достеменно знав про розгляд справи в суді, адже подавав відповідні клопотання в тому числі і про застосування строків позовної давності, тому суд розцінює неявку позивача неповажною та вважає за можливе розгляд справи проводити за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України)
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.
Судом встановлено, 28.07.2005 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №12/МКК, відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти, в іноземній валюті у доларах США у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії 55 000 дол. США.
Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.
28.07.2005р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №12/МКК, якою збільшили ліміт кредитної лінії до 100000 дол. США, та змінили термін погашення кредиту до 27.07.2012р., передбачивши новий графік погашення кредиту.
Додатковою угодою №3 від 11.12.2006р. до договору №12/МКК сторони передбачили, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим договором, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ у гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.
Додатковою угодою №4 про надання споживчого кредиту №512/МКК сторони знову збільшили ліміт кредитної лінії до 175000 дол. США передбачивши новий графік погашення заборгованості, де термін погашення кредиту становив до 27.07.2012р..
Оригінали вказаного кредитного договору та додаткових угод додані до матеріалів справи.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про відкриття рахунку № НОМЕР_1 у відділенні №466 АКІБ «УкрСиббанк» та копії договору на обслуговування банківського рахунку від 12.12.2006р., позивачем за заявою відповідача було відкрито рахунок для здійснення розрахункових операцій на який було зараховано кредитні кошти.
У своїх письмових поясненнях, які отримані судом 31.08.2021р. ОСОБА_1 заперечував факт отримання коштів на умовах та в порядку, які вказані банком вище, та заявляв клопотання про витребування від позивача оригіналів видаткових касових ордерів та додаткових угод до договору. Однак такі клопотання були заявлені відповідачем із суттєвим порушенням встановлених нормами ЦПК України строків, а належних та достатніх доказів на спростування вказаних вище банком обставин відповідачем надано не було.
За таких підстав та враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, що спростовують факт укладення між позивачем та відповідачем вказаного кредитного договору та додатків до нього суд приходить до висновку, що зазначений договір між сторонами був укладений, банк надав кредитні кошти, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіками погашення кредиту.
Крім цього, п. 1.3.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13.00% річних.
Відповідно до п. 1.3.3 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця за методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2, 5.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору.
Згідно з п. 2.1 кредитного договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком прийнята іпотека, згідно договору іпотеки №28/7-07 від 28.07.2005р..
Відповідно до п., п. 10.1 та 10.2 Кредитного договору сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4 , частини 2 п. 9.2 цього договору або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами банк має визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п. 1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. Така вимога направляється на адресу позичальника листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір підписаний сторонами, містить детальний опис його предмету (умови, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, врегулювання спорів та інше).
Підписання даного кредитного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору.
При цьому подальші дії відповідача щодо укладення додаткових угод, зміни ліміту кредитної лінії, зміни строків погашення кредиту свідчать про усвідомлення ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо кредитних умов та розуміння значення своїх дій.
На момент укладення кредитного договору відповідач, позичальник за договором, не звертався до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює.
При цьому за період дії кредитного договору, до подання позивачем даного позову про стягнення заборгованості відповідач не звертався до суду із будь-яким позовом щодо захисту своїх прав відносно вказаного кредитного договору чи щодо справедливих умов договору.
Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Згідно зі статтями. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до п. 1.4 додаткової угоди №3 від 11.12.2006р. до договору про надання споживчого кредиту №512/МКК встановлено, що за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредит ( всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку:
-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;
-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нараховування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;
- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому, банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, розраховуючи з дня та порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання за цим договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.
Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Правовими наслідками пред`явлення вимоги банку про повне дострокове погашення зобов`язання за кредитом є наступні: 1) дана вимога змінює строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором; 2) моментом виконання основного зобов`язання за кредитним договором стає дата, вказана в вимозі банку про повне дострокове погашення зобов`язання за кредитним договором; 3) з цього моменту банк втрачає право на нарахування відсотків за кредитним договором; 4) з цього моменту починається перебіг строку позовної давності; 5) з цього моменту починається відлік шестимісячного строку, в межах якого банк праві пред`явити вимогу до поручителя шляхом подання позову; 6) право на стягнення пені та інших видів відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання зберігається до часу повного погашення боргу.
У статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК).
В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами з розстроченням, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Отже, виходячи з наведеного, судом встановлено, що системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, у якому сторони погодили його умови (зокрема і істотні умови), підписавши кредитний договір сторони набули цивільних прав та обов`язків.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідачем порушено умови Договору про надання в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 12.12.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 113670.66 доларів СІНА, яка включає: заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 109871.35 доларів США, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 3799.31 доларів США, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язань по кредитному договору шляхом пред`явлення позову до відповідача.
При визначені суми заборгованості по кредитному договору, суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. ( ст. 549 ЦК України)
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.
Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
При ухваленні рішення суд враховує наявність у Акціонерного товариства «УкрСиббанк» дозволу виданого Національним Банком України №75-2, зареєстрований Національним Банком України 28 жовтня 1991 року за номером 57, та банківської ліцензії за № 75 видану Національним Банком України 24 грудня 2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частини 4 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатками до цього дозволу, які дають право на здійснення банківських операцій з валютними цінностями (а.с. 31).
Із матеріалів справи вбачається та жодною із сторін не заперечується, що відповідач отримував кошти з перерахуванням на гривні за курсом НБУ станом на дату видачі.
У судовому засіданні представник позивача просив стягнути із відповідача суму боргу по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом, яка була нарахована саме станом на 14.12.2014 р. в розмірі 113 670.66 дол. США за курсом НБУ станом на 14.12.2014р., що становить 1 781 481.25 грн..
Суд керуючись нормами ст.,ст. 12, 13 ЦПК України розглядає позов в межах заявлених позивачем вимог.
У судовому засіданні представник третьої особи заперечував факт направлення відповідної письмової вимоги банку про повернення кредиту, вказував на відсутність у позивача оригіналу як відповідного листа, так і повідомлення про вручення ОСОБА_3 зазначеного листа, а отже відсутність належних доказів про виникнення права на дострокове повернення кредиту.
Однак із такими доводами суд погодитись не може.
За повідомленням позивача оригінал вказаних доказів був знищений за минуванням потреби та закінченням строку їх зберігання.
Як зазначалося вище, за умовами п. 10.1 та 10.2 вказаного кредитного договору сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п. 2.3,4.9,5.3,5.5,5.6,5.8,5.10,7.4, частини 2 п. 9.2 цього договору цього договору, або настання обставин що передбачені вищевказаними пунктами банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку.
Як вказано вище, ОСОБА_1 була направлена відповідна вимога в якій вказано, що він має заборгованість по повергненню коштів та у випадку її непогашення на 32 день з дні отримання цієї вимоги банк вимагає виконання відповідачем усіх зобов`язань, тобто сплати кредиту і нарахованих процентів у повному обсязі.
Таким чином встановлено, що сторони погодили право банку на власний розсуд встановлювати термін повернення кредиту у випадку неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань. Банк чітко встановив вимогу погашення заборгованості по кредиту та чітко вказав, що у випадку не виконання такої вимоги відповідач повинен повернути усю суму кредиту та нарахованих відсотків.
Законодавець не визначив імперативного правила щодо умов та підстав настання строку виконання основного зобов`язання у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з повернення кредиту, процентів у певні строки та у визначеному кредитним договором розміром. Як правило, такі умови визначаються сторонами у договорі.
Також пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуваннями вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони кредитного передбачили, що позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора у випадках визначених умовами самого договору достроково протягом 14 тридцяти календарних днів після отримання позичальником письмової вимоги кредитора, повернути кредит.
Отже, сторони кредитних правовідносин вищезазначеними пунктами кредитного договору врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення, при цьому банк, направивши відповідне повідомлення позичальнику чітко вказав як на наявність заборгованості так і на обов`язок повернути усю суму коштів у випадку не виконання своїх зобов`язань протягом строку, який був встановлений самим банком.
Також суд враховує, що виходячи з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).
Суд враховує, що факт не отримання вказаного повідомлення заперечується представником третьої особи, а не самим ОСОБА_1 , який є стороною кредитного договору, при цьому сам ОСОБА_1 жодних заперечень факту отримання такого повідомлення до суду не надав.
Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 отримав 13.10.2014р. від банку якесь інше повідомлення, ніж те, що вказане позивачем, до матеріалів справи не додано.
Щодо заявленого відповідачем закінчення строку позовної давності за вимогами Банку суд зауважує наступне.
Відповідно до заяви відповідача про застосування позовної давності, сторони погодили строк кредитування, дату повернення кредиту 27.07.2012р., при цьому на думку відповідача позивач вважає, що його права були порушені ще в 2007р., а з позовом до суду позивач звернувся лише 22.12.2014р.
Однак такі доводи відповідача в частині кінцевої дати погашення заборгованості не відповідають наведеним вище умова договору.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Із наданого розрахунку заборгованості за користування кредитом вбачається, що відповідач в різні періоди вказаного договору мав заборгованість по черговій сплаті коштів за наданим кредитом та процентами за його користування, однак відповідач здійснював його погашення в інші періоди. Однак, саме з березня 2014р. відповідач припинив виконання своїх зобов`язань та взагалі не здійснював і погашення такої заборгованості.
За таких обставин та з урахуванням того, що з позовом у розглядуваній справі банк звернувся до суду 17.01.2015 року, строк позовної давності не пропущений.
Якщо вимога за своїм змістом є нагадуванням чи інформуванням про існування заборгованості, а також містить прохання про погашення поточної заборгованості, то така вимога є досудовою претензією.
Якщо письмове звернення кредитора до боржника містить вимогу про дострокове повернення усієї суми заборгованості як простроченої, так і поточної, то таке звернення є вимогою про дострокове повернення кредиту, наслідком надіслання якої є зміна строку виконання основного зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України".
Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яке направляється позичальнику є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України), недотримання якого може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд".
Щодо доводів представника третьої особи про те, що не всі сторінки кредитного договору були підписані його сторонами то суд зауважує, що фактичний аналіз наявних в матеріалах справи документів свідчить про те, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення правочину відповідач не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконував його умови.
При цьому, позичальнику було надано інформацію щодо умов погашення кредиту його терміни та порядок, що стверджується підписами відповідача на графіку погашення кредиту, який укладався та підписувався сторонами кожного разу при зміні умов кредитування.
Таким чином такі аргументи не узгоджуються з наявними у матеріалах справи доказами.
Крім того, позивач використав кредитні кошти, погашав тривалий час заборгованість та протягом всього періоду не заявляв жодних вимог щодо умов договору.
Такі доводи суд розцінює як намагання позичальника уникнути обов`язків по виконанню взятих на себе зобов`язань.
Суд також вважає, що і зупинення провадження по даній справі до закінчення розгляду справи, провадження по якій було відкрито в лютому 2022 року, є свідомим намаганням сторони відповідача затягнути розгляд справи по суті.
Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 гривень, які сплачено позивачем за подання позову до суду.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 258, 261, 526, 572, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 76-82, 89, 263-265, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги АТ УкрСиббанк до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2022 року.

Суддя: Середа Л.В.