ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22607/21

Провадження № 22-ц/4820/1588/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Магера О.В.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/22607/21 за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року (суддя Заворотна О.Л.),

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів.

В обґрунтування позову зазначала, що заочним рішенням Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області від 18.12.2020 у справі № 686/21939/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 25000 доларів США, що еквівалентно 695 460 грн. Про розгляд справи та наявність заочного рішення вона дізналась лише в кінці квітня 2021 року, копію рішення отримала 14.05.2021. Відразу подала заяву про перегляд заочного рішення. Та ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2021 скасовано заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року та призначено справу до розгляду.

Вказувала, що 12.07.2021 невідомі особи, зірвавши вхідні замки в квартиру АДРЕСА_1 , проникли в квартиру, після чого вона змушена була викликати працівників поліції. Від них вона дізналась про продаж квартири на електронних торгах. Хоча про існування виконавчого провадження нічого не знала, копій документів стосовно виконавчого провадження ніяких не отримувала, про електронні торги ніяких повідомлень не надходило. Тому вона не володіла необхідною для захисту своїх прав та інтересів інформацією та не мала можливості заперечувати щодо даних дій.

Зазначає, що у липні 2021 року у відповідь на адвокатський запит отримала копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2021 та копії інших документів виконавчого провадження.

Вважає позивач, що електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 , які відбулися 22.06.2021 були проведені з порушенням норм чинного законодавства, вона не володіла необхідною для захисту її прав та законних інтересів інформацією та не мала фізичної можливості як заперечувати щодо даних процесуальних дій так і їх оскаржувати. Тому просила суд визнати недійсними електронні торги та скасувати протокол проведення електронних торгів №543690 від 22.06.2021.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року позов задоволено. Визнано електронні торги (реєстраційний номер лота 543690), що відбулись 22 червня 2021 року з продажу двокімнатної квартири, загальною площею 44,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , недійсними. Скасовано протокол проведення електронних торгів № 543690 від 22.06.2022. складений за результатами електронних торгів з продажу двокімнатної квартири, загальної площею 44,7 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Зобов`язано повернути у власність ОСОБА_1 двокімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Другому відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зобов`язано повернути учаснику прилюдних торгів ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 343 045 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що державним виконавцем дотримано вимог закону щодо порядку направлення документів виконавчого провадження сторонам. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу боржника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. Проте, суд першої інстанції не надав їм належної оцінки даним фактам. Посилається на те, що визнаючи електронні торги недійсними, суд першої інстанції посилався на норми закону щодо підстав визнання правочину недійсним, однак не вказав на такі порушення державного виконавця при організації електронних торгів. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, вийшов за межі позовних вимог, застосувавши реституцію .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який поданий її представником ОСОБА_4 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 підтримав фактично апеляційну скаргу органу державної виконавчої служби.

В судовому засіданні представник відповідача Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гончаренко О.С. підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Крім того, відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просив слухати справу у його відсутність.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з заочним рішенням Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області від 18.12.2020 у справі № 686/21939/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 25000 доларів США, що еквівалентно 695 460 грн.

На виконання судового рішення 16.02.2021 видано виконавчий лист.

22.02.2021 до відділу ДВС надійшла заява від ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №686/21939/20, який виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 16.02.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 25000 доларів США, що еквівалентно 695460 грн (а.с. 118-119 т. 1).

22.02.2021 начальником відділу ДВС Джубабою Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64597433 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа №686/21939/20, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 158,15 грн., постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 69546 грн. Копії вищевказаних постанов було направлено боржнику ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням, за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 та 05.04.2021 вказане відправлення повернуто без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 112-117 т. 1).

11.03.2021 начальником відділу ДВС Джубабою Д.О. у ВП №64597433 винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , копію якої направлено боржнику ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням та 26.04.2021 відправлення повернуто без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 106-108 т. 1).

12.03.2021 начальником відділу ДВС Джубабою Д.О. у ВП №64597433 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, - квартири АДРЕСА_1 , копію якої направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням та 26.04.2021 відправлення повернуто без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 102-105 т. 1).

21.05.2021 на адресу ОСОБА_1 направлялось повідомлення про оцінку (вартість описаного та арештованого майна) рекомендованим поштовим відправленням та 29.06.2021 відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 100-101 т. 1).

31.05.2021 начальником відділу ДВС Джубабою Д.О. до ДП «Сетам» направлено заяву на реалізацію арештованого майна боржника - належного боржнику нерухомого майна: квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 98-99 т. 1).

Відповідно до протоколу №543690 від 22.06.2021 про проведення електронних торгів, торги по лоту № 481632 відбулися та переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , ціна продажу 361 100 грн. (а.с. 95-97 т. 1).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2021 заочне рішення суду від 18.12.2020 №686/21939/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики, на виконання якого вчинялись дії щодо реалізації належного відповідачу майна, скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. На час розгляду справи судове рішення по суті у справі №686/21939/20 не ухвалено.

05.07.2021 начальником відділу ДВС Джубабою Д.О. у ВП №64597433 складено Акт про проведені електронні торги, на підставі якого ОСОБА_2 набув у власність квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 93-94 т. 1).

05.07.2021 начальником відділу ДВС Джубабою Д.О. на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 91 т. 1).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з порушення прав та інтересів позивача при проведенні електронних торгів, як боржника за виконавчим провадженням, та порушення вимог статей 203, 215 ЦK України щодо проведення торгів з врахуванням скасування судового рішення, на виконання якого вчинялись дії щодо примусової реалізації належного боржнику майна. При цьому, вказав, що наслідком визнання результату електронних торгів, є повернення сторін договору купівлі-продажу, продавця і покупця, до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно із частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 16, частини першої статті 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьої, п`ятої, шостої статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, результат проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

За змістом частини другої статті 638 та частини першої статті 640 ЦК України моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни.

Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії, спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджують відповідний протокол, акт про проведені прилюдні торги та державна реєстрація права власності за покупцем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження

№ 14-577цс19).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Правова природа продажу майна з прилюдних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів тощо.

У разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Таких висновків дійшли Верховний Суд України у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц та Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 462/2232/16.

Надаючи оцінку обставинам, на які посилалась позивач у позові щодо її необізнаності про відкриття виконавчого провадження, арешт майна, оцінку майна, суд правильно виходив із того, що в даній справі неотримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника документів про вартість майна не є порушенням, яке могло вплинути на результати спірних торгів, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку надсилати такі повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах шляхом складання за результатами їх проведення акту проведення електронних торгів, відбулося після скасування судового рішення, на виконання якого вчинялись дії щодо примусової реалізації належного боржнику майна, що призвело до непропорційного втручання у права позивача на майно та покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря. А тому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом обставин щодо дотримання державним виконавцем вимог закону щодо направлення документів виконавчого провадження, оскільки щодо повідомлення боржника у виконавчому провадженні з винесеними державним виконавцем постанов судом досліджувались наявні у справі докази, та суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, застосувавши реституцію, з огляду на те, що відповідно до частини першої 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституція - поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоди, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих же самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах. Інститут реституції застосовується у цивільному праві щодо недійсних угод.

За змістом статті 216 ЦК України, та, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, суд може застосувати з власної ініціативи реституцію, як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай