Житомирський апеляційний суд
Справа №288/2152/21 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є.О.
Категорія 81 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №288/2152/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)

за апеляційною скаргою Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)

на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 січня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Зайченко Є.О. у смт.Попільня,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії начальника Попільнянського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Просила: визнати протиправною дію начальника Попільнянського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Мазура О.М., яка виразилася у неправильному внесенні до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 листопада 2021 року №8311 відомостей про розмір доходу/середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за період із жовтня по грудень 2019 року в межах виконавчого провадження №11217414; зобов`язати начальника Попільнянського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Мазура О.М. повторно провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, вказавши правильний розмір доходу/середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у спірний період 2019 року.

Доводи скарги обґрунтовувала тим, що на виконанні в Попільнянському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №11217414, відкрите за виконавчим листом, виданим Попільнянським районним судом Житомирської області 12 серпня 2008 року №2-519, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходів) батька дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На вимогу Попільнянського районного суду Житомирської області начальником Попільнянського відділу ДВС Мазуром Олександром був наданий розрахунок заборгованості від 11 жовтня 2021 року за №7204, згідно з яким загальна сума заборгованості за період із травня 2019 року по квітень 2021 року склала 31 354,17 грн. У вказаному розрахунку розмір доходу/середня заробітна плата працівника для даної місцевості, яка використана для обрахунку розміру заборгованості за аліментами (оскільки боржник є фізичною особою - підприємцем), зокрема, за жовтень-грудень 2019 року вказаний 10 515,74 гривень, щомісяця. 05 листопада 2021 року начальником відділу був наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим провадженням за №8311, згідно з яким розмір доходу/середня заробітна плата працівника для даної місцевості за жовтень-грудень 2019 року складає 4 236 грн. щомісяця, хоча за попередні місяці вказаний розмір становить 9 932,75 грн., а за наступний - 9 158,22 грн. Державний виконавець неправильно вказав середню заробітну плату працівника для даної місцевості у розрахунку заборгованості від 05 листопада 2021 року № 8311, що вплинуло на суму заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 січня 2022 року скарга ОСОБА_1 задоволена. Визнано протиправною дію начальника Попільнянського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Мазура О.М., яка виразилась у неправильному внесенні відомостей про розмір доходу/середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за період жовтень, листопад, грудень 2019 року, в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05 листопада 2021 року №8311 в межах виконавчого провадження №11217414. Зобов`язано начальника Попільнянського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Мазура О.М. повторно провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, вказавши правильний розмір доходу/середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за період жовтень, листопад, грудень 2019 року в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 листопада 2021 року №8311 в межах виконавчого провадження №11217414.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Попільнянський відділ ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що за положеннями ст.195 СК України заборгованість зі сплати аліментів слід розраховувати, виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості у двох випадках: коли боржник зареєстрований як фізична особа-підприємець; коли боржник взагалі не сплачує аліменти та не працює. При розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 листопада 2021 року №8311 державна виконавча служба виходила із того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із 01 липня 2019 року становив 2 118 грн, а з 01 грудня 2019 року 2 218 грн, а тому 50% від прожиткового мінімуму в жовтні та листопаді 2019 року складало 1 059 грн, а в грудні 2019 року 1 109 грн. У розрахунку за жовтень, листопад та грудень 2019 року розмір доходу зазначений 4 236 грн, оскільки ј від цієї суми становить 1 059 грн. і складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Боржник ОСОБА_2 у період із жовтня по грудень 2019 року фізичною особою-підприємцем не був та самостійно сплачував аліменти, сплативши: жовтень 2019 року - 6 400 грн, листопада 2019 року - 5 819 грн, грудень 2019 року - 1 100 грн. Наполягає на тому, що оскільки боржник у спірний період сплачував аліменти, то державна виконавча служба, на погляд скаржника, правильно вказала у розрахунку від 05 листопада 2021 року №8311 в графі «розмір доходу/середня заробітна плата працівника для даної місцевості» суму 4 236 грн. та відповідно ј частина від цієї суми становить 1 059 грн. (місячний розмір аліментів, визначений у виконавчому документі = місячній сумі аліментів, яка підлягає стягненню). Переконаний у тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку та постановив законну ухвалу.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відділу ДВС апеляційну скаргу підтримав. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні скарги стягувача в повному обсязі. Пояснив, що у даному випадку ключовим є те, що боржник у спірний період не був суб`єктом підприємницької діяльності, тобто не був фізичною особою-підприємцем, але при цьому аліменти сплачував.

Божник та стягувач до суду не з`явилися. ОСОБА_1 спрямувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. За змістом положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін виконавчого провадження, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Крім того, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Розуміє під цим сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

На підставі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частини друга ст.451 ЦПК України).

За положеннями частин четвертої та восьмої ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Відповідно до п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст.195 СК України.

Відповідно до частини першої ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Із матеріалів справи вбачається, що в Попільнянському відділі ДВС на виконанні перебуває виконавчий лист №2-519, виданий Попільнянським районним судом Житомирської області 12 серпня 2008 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 липня 2008 року.

Попільнянським районним відділом ДВС розрахована заборгованість зі сплати ОСОБА_2 аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11 жовтня 2021 року №7204, заборгованість станом на 30 квітня 2021 року становила 31 354,17 грн. У графі «розмір доходу/середня заробітна плата працівника для даної місцевості» цього розрахунку за жовтень - грудень 2019 року вказана цифра 10 515,74 грн, а розмір аліментів, визначений у виконавчому документі, 2 628,94 грн (а.с.4-5).

05 листопада 2021 року Попільнянським відділом ДВС проведений новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за №8311 станом на 30 листопада 2021 року, в якому зазначено, що попередні розрахунки заборгованості, зокрема розрахунок від 11 жовтня 2021 року №7204, слід вважати недійсними та вони втратили свою актуальність. Відповідно до даного розрахунку у графі розмір доходу/середня заробітна плата працівника для даної місцевості» за жовтень-грудень 2019 року вказана цифра 4 236 грн, а розмір аліментів, визначений у виконавчому листі, - 1 059 грн (а.с.6-7).

Відповідно до змісту частини четвертої ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2021 року в справі №288/873/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів встановлено, що Головним управлінням статистики у Житомирській області 24 червня 2021 року за №15-06/86-21 надана інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників Житомирської області у 2019-2021 роках по містах та районах. Середньомісячна заробітна плата штатних працівників Попільнянського району за ІV квартал 2019 року становила 10 515,74 грн.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 листопада 2021 року №8311 убачається, що начальником відділу ДВС за період із жовтня по грудень 2019 року нараховані аліменти в розмірі 1 059 грн за кожен місяць, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто мінімальний розмір аліментів (а.с.6-7).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із 09 листопада 2018 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та 03 квітня 2019 року припинив підприємницьку діяльність, а з 27 лютого 2020 року знову зареєструвався як фізична особа-підприємець (а.с.27-30). Отже, у період із жовтня по грудень 2019 року боржник не був фізичною особою-підприємцем.

Частиною другою ст.195 СК України унормовано, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що боржник за виконавчим провадженням №11217414 ОСОБА_2 на час виникнення заборгованості за жовтень-грудень 2019 року працював. Також ОСОБА_2 у період на час виникнення заборгованості за жовтень-грудень 2019 року не був фізичною особою-підприємцем, а тому заборгованість зі сплати аліментів за спірний період мала визначатися державною виконавчою службою, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що чітко визначено частиною другою ст.195 СК України.

Конструкція частини другої ст.195 СК України, на положення якої послалася державна виконавча служба в апеляційній скарзі, не передбачає застережень при нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів за обставин, коли платник аліментів не працює на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем.

Отже, при розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період із жовтня по грудень 2019 року не дотримані положення частини другої ст.195 СК України, оскільки нормами чинного законодавства визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який на час виникнення заборгованості не працював, проводиться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, та винятків із цього правила Закон не містить.

Довільне тлумачення чинного законодавства призводить до порушення права дитини на належний рівень життя.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишити без задоволення.

Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: