Справа № 343/1172/22
Провадження № 22-ц/4808/1135/22
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 29 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 . Рішенням Долинського районного суду від 13 липня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 000 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. На час винесення зазначеного рішення відповідач працював на сезонних роботах, отримував незначний дохід. На теперішній час відповідач працевлаштований в ПАТ «Нафтогаз» України та отримує значно більший дохід і оскільки матеріальний стан відповідача покращився, просила змінити розмір аліментів змінивши спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на її користь на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2018 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на стягнення аліментів у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Долинського районного суду від 29 серпня 2022 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду від 13 липня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в новому розмірі вирішено розпочати з часу набрання рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2018 року в цивільній справі № 343/502/18.

Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріальний стан відповідача змінився та на час ухвалення рішення він уже має регулярний дохід. Крім того, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, тому наявні підстави для зміни розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду від 13 липня 2018 року стягнувши з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не надав належної оцінки зміні його сімейного стану. Так, у нього народилось двоє дітей від іншого шлюбу дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. А тому стягнення аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку порушує права двох інших дітей.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що починаючи з 2018 року позивачка часто виїжджала за межі України, тривалий час перебувала і перебуває за кордоном, де має постійну роботу. За час відсутності ОСОБА_6 дочка проживала з його мамою та сестрою, які разом з ним забезпечували її всім необхідним. Після оголошення оскаржуваного рішення позивачка разом з дочкою ОСОБА_4 виїхала за кордон, не повідомивши про плани стосовно майбутнього дочки.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду від 25 лютого 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 13).

Рішенням Долинського районного суду від 04 квітня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн.

Рішенням Долинського районного суду від 13 липня 2018 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , встановивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7-8).

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_6 посилалася на покращення матеріального становища відповідача у зв`язку із працевлаштуванням на постійну роботу та отриманням більшого доходу.

Відповідно до довідки № 33 від 18 серпня 2022 відповідач працює в Управлінні транспорту ПАТ «Укрнафта» на посаді водія автотранспортних засобів. Загальна сума його доходу за період з лютого 2022 по липень 2022 становить 72 680 грн. 66 коп. (а.с. 30).

Згідно із свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 07 червня 2011 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 . Від цього шлюбу у них народились двоє дітей: доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 22, 23, 24).

Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зроблено висновок, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не відноситься до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 37, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська