справа № 208/5913/20
№ провадження 2/208/532/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.,

за участі - секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, треті особи Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Лариса Володимирівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом»,

встановив:

1.Позиція позивача.

ОСОБА_1 будучи дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 , звернулася із даним позовом, яким в порядку спадкування за законом просила: визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з : житлового будинку А-1 загальною площею 63,2 кв.м., житловою 43,8 кв.м., літньої кухні Б-1, вбиральні В-01, водопроводу № 4, хвіртки № 5, тротуару 1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 21 серпня 1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 помер, заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Спадкоємцями після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є вона, як дружина померлого, та їх спільні діти ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Після смерті чоловіка, позивачка 11 березня 2020 року звернулася із заявою про прийняття спадщини відкритої на час смерті чоловіка ОСОБА_4 до Першої кам`янської державної нотаріальної контори, на підставі чого була зареєстрована спадкова справа № 65653021. Інші спадкоємці ОСОБА_4 за законом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1274 ЦК України, відмовились від спадщини батька на користь позивача. Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому позивач із своїм померлим чоловіком були зареєстровані і фактично проживали.

Домоволодіння АДРЕСА_2 , складається з: житлового будинку А-1 загальною площею63,2 кв.м., житловою 43,8 кв.м., літньої кухні Б-1, сараю Г-1, вбиральні В-1, підвалу Д-1, огорожі № 1, 2, 3, воріт з хвірткою № 1, огорожі № 1, 2, 3, водопроводу № 4, хвіртки № 5, тротуару 1. Земельна ділянка, була виділена під забудову батькові чоловіка ОСОБА_6 , який побудував будинок на зазначеній земельній ділянці. ОСОБА_6 помер у 1963 році, а мати чоловіка ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому фактично її чоловік ОСОБА_4 став єдиним власником зазначеного домоволодіння, яке і увійшло до складу спадщини відкритої на час його смерті, та яка прийнята позивачем, так як вона проживала із померлим на час його смерті та подала заяву про прийняття зазначеної спадщини.

2.Позиція відповідача.

Представником відповідача подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника відповідача, і прийняття рішення згідно до чинного законодавства.

3.Позиція 3-іх осіб.

3.1.Державний нотаріус першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Л.В.

Завідувачем першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори.

3.2. ОСОБА_2

ОСОБА_2 подана заява про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 , та розгляд справи за відсутності 3-ої особи.

3.3. ОСОБА_3

ОСОБА_3 подала заяву про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 , та розгляд справи за її відсутності.

4.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

04 вересня 2020 року позивачем подано позов до провадження суду.

04 вересня 2020 року позивачем подано клопотання про витребування доказів.

08 вересня 2020 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовна заява ОСОБА_1 прийнята до провадження, та витребувані запитувані докази.

27 листопада 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

01 грудня 2020 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

10 грудня 2020 року першою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області подано клопотання про проведення судового засідання призначеного на 10 грудня 2020 року за відсутності представника нотаріальної контори.

01 березня 2021 року представником відповідача КМР подано клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи.

09 березня 2021 року судом отримано витребувані за ухвалою від 08 вересня 2020 року докази з першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

07 квітня 2021 року представником відповідача КМР подано клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 07 квітня 2021 року.

06 травня 2021 року від представника позивача адвоката Малюк О.П. подане клопотання про закриття підготовчого провадження.

12 травня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

11 листопада 2021 року представником позивача адвокатом Малюк О.П. подане клопотання про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача.

25 листопада 2021 року від першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області подано клопотання про проведення судового розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори.

02 лютого 2022 року першою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори.

16 лютого 2022 року від ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подані заяви про підтримання позовних вимог і розгляду справи по суті спору за їх відсутності.

23 лютого 2022 року представником позивача адвокатом Малюк О.П. подане клопотання про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача.

5.Фактичні обставини встановлені судом.

5.1.Щодо набуття прав на спірний об`єкт нерухомості.

04 грудня 1956 року між Відділом комунального господарства виконавчого комітету Дніпродзержинської міськради депутатів працюючих, та ОСОБА_6 , укладено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно (а.с. 11-12), згідно до якого ОСОБА_6 , як забудовнику, було виділено земельну ділянку під АДРЕСА_3 , загальною площею 600 кв.м, на якій забудовник зобов`язався збудувати житловий будинок площею 25,88 кв.м, з кількістю 2-х кімнат, у строк до 04 грудня 1959 року, згідно до затвердженого плану забудови від 12.11.1956 року (а.с. 13-14, 16-17).

10 лютого 1958 року складено генеральний план по користувачу земельної ділянки АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 18-19), на домоволодіння житловий будинок А-1, загальної площею 72,0 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 578 кв.м., з відміткою реєстрації та затвердження забудови Бюро технічної інвентаризації Дніпродзержинського Держкоммунгоз Дніпропетровської області, що відображено на зворотній стороні ген.плану 05 листопада 1958 року (а.с. 18).

31 серпня 1959 року ОСОБА_6 видано будинкову книгу, що підтверджено записом на плані забудови (а.с. 16).

В період з 05 листопада 1958 року і по час звернення із позовом, домоволодіння АДРЕСА_3 , зазнало змін (переплановано, переобладнано), що відображено у технічному паспорті на домоволодіння від 03 серпня 2020 року (а.с. 21-26).

20 липня 2020 року за вих. № 617 (а.с. 28), Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» надано інформація щодо відсутності даних про реєстрацію прав власності на житловий будинок АДРЕСА_3 .

27 липня 2020 року державним нотаріусом першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1038/02-31 у спадковій справі № 174/2020 (а.с. 10), з підстав відсутності документів, які б посвідчували право власності померлого на зазначене майно будинок АДРЕСА_3 .

Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за вих № 718 від 12.08.2020 року (а.с. 20), надано довідку щодо відсутності реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_3 , який збудований (перепланований, переобладнаний) до 05 серпня 1992 року, а саме житловий будинок А-1, загальною площею 63,2 кв.м, в тому числі житловою площею 43,8 кв.м, літня кухня Б-1, сарай Г-1. В якій також зазначено, що у даному випадку єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкту нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за № 221917637 від 28 серпня 2020 року, реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_3 відсутня.

Згідно до висновку ПП ВКА «Солнцево» вартість житлового будинку АДРЕСА_3 , складає 52200,00 гривень станом на 20 серпня 2020 року (а.с. 40-42).

5.2.Щодо кола спадкоємців (родинні зв`язки, фактичне прийняття спадщини).

04 жовтня 1953 року ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , уклали шлюб, зареєстрований Дніпродзержинським міським ЗАГС, актовий запис № 1742 від 04 жовтня 1953 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 32-1), після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначено ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , що підтверджено свідоцтвом про народження Дніпродзержинського міського ЗАГС, актовий запис № 656 від 04 березня 1954 року (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

04 липня 1961 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35) та довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/1259 від 12 березня 2020 року (а.с. 89).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Дніпровським районним бюро ЗАГС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 285 від 04 вересня 1963 року (а.с. 29).

08 квітня 1965 року ОСОБА_6 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 , знятий з реєстрації з адреси будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

08 квітня 1965 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зняти з реєстрації за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

10 січня 1966 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

21 серпня 1976 року ОСОБА_4 і ОСОБА_12 , уклали шлюб, який зареєстрований Будинком щастя м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 854 (а.с. 34), що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_13 змінено на ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_14 , батьками якої зазначені ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , згідно до актового запис № 49 Соколовського поселкової ради м. Магадана від 31 травня 1977 року, що підтверджено Свідоцтвом про народження (а.с. 91).

16 листопада 1981 року ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_15 , який зареєстрований Дніпровським відділом ЗАГС міста Дніпродзержинська, актовий запис № 758, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 33), після реєстрації шлюбу прізвище Івашина змінено на ОСОБА_16 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстровані за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

06 лютого 1987 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знята з реєстрації за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

ІНФОРМАЦІЯ_12 народився ОСОБА_2 , батькам якого зазначені ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , згідно до актового запису № 524 від 20 травня 1993 року проведеного Дніпровським відділом ЗАГСу м. Дніпродзержинська (а.с. 94).

23 жовтня 1999 року ОСОБА_14 зареєструвала шлюб із ОСОБА_17 , згідно до актового запису № 358 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 91), після шлюбу прізвище Івашина змінено на ОСОБА_18 .

ІНФОРМАЦІЯ_13 померла ОСОБА_19 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 987 від 16 серпня 2010 року (а.с. 30).

15 листопада 2010 року Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 555/2010 спадкодавець ОСОБА_19 (а.с. 38), дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 .

07 листопада 2017 року ОСОБА_20 зареєструвала шлюб із ОСОБА_21 , згідно до актового запису № 515, Заводського районного у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 92). Після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_18 змінено на ОСОБА_21 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 48 від 08 січня 2020 року (а.с. 31).

23 січня 2020 року ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

Данні про облік осіб за вказаною адресою відображений у будинковій книзі (ас.. 36-37).

11 березня 2020 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 174/2020, спадкодавець ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39).

Згідно до спадкової справи № 174/2020 заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 першою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, витребуваною ухвалою суду від 08 вересня 2020 року (а.с. 80-99), спадкова справа заведена за заявою від 11 березня 2020 року поданою ОСОБА_1 , про прийняття спадщини відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_4 .

За змістом даної спадкової справи коло спадкоємців 1-ої черги: дружина померлого ОСОБА_1 , син померлого ОСОБА_2 (відмова від прийняття спадщини за заявою від 13 березня 2020 року, на користь матері ОСОБА_1 а.с. 82), донька померлого ОСОБА_3 (відмова від прийняття спадщини за заявою від 13 березня 2020 року, на користь матері ОСОБА_1 а.с. 82-а)

6.Норми права застосовані судом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 41 Конституції України, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Земельний Кодекс УРСР 1922 року:

Ст. 146. С изданием настоящего Кодекса все земли внутри действующей городской черты признаются городскими землями.

Ст.149. Земельные распорядки внутри городской черты определяются особыми узаконениями. ОСОБА_22 на эти земли не распространяются.

Примечание. Указанные в настоящей статье узаконения и правила издаются Президиумом ВУЦИК по представлению Наркомвнудела и Наркомзема.

ст. 21 ЦК УРСР 1922 року, - Земля становить власність держави і не може бути предметом приватного обороту. Володіння землею допускається лише на правах користування.

ч. 1 ст. 84-1 ЦК УРСР 1922 року - Всім робітничим і загальногромадським житлобудівельним кооперативам земельні ділянки для забудови або відбудови, добудови або надбудови будинків можна здавати за договорами про право забудови або, коли вони того побажають, у безстрокове користування.

Ч. 2 ст. 84-1 ЦК УРСР 1922 року, - Будинки, що їх поставили зазначені кооперативи на ділянках, наданих у безстрокове користування, а так само будинки, що вже є на цих самих ділянках (в разі надання ділянки для відбудови чи добудови будинків, що є на них), належать житловому кооперативу на праві власності.

ст. 416 ЦК УРСР 1922 року, - Допускається спадкоємство за законом і за заповітом згідно з нижченаведеними статтями в межах загальної вартості спадкового майна не більше 10000 золотих карбованців, з вирахуванням всіх боргів померлого. Примітка. Права, які витікають з укладених органами держави з приватними особами договорів (орендних, концесійних, забудовних та ін.), переходять в порядку спадкування за законом та за заповітом в межах строків, вказаних в цих договорах, без обмеження граничною вартістю, встановленою цією статтею.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 Цивільного Кодексу України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України:

1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч. 1 ст. 20 Цивільного Кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 2 ст. 264 ЦПК України, - При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

7.Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Предметом спору є спір про право власності на об`єкт нерухомості, в порядку спадкування за законом, що регулюється ЦК України.

Так, статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Так, звертаючись із позовом, ОСОБА_1 заявляє про вступ у право власності в порядку спадкування за законом, шляхом визнання за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з : житлового будинку А-1 загальною площею 63,2 кв.м., житловою 43,8 кв.м., літньої кухні Б-1, вбиральні В-01, водопроводу № 4, хвіртки № 5, тротуару 1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обов`язковою умовою для набуття будь-якою особою право на звернення до суду, є наявність у зазначеної сторони прав, інтересів та свобод, які існують та які порушені, невизнані або оспорювані, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Таким чином, заявляючи такі вимоги, позивач в ході судового розгляду повинен довести:

1)Що є спір про право, тобто права позивача, в даному випадку на заявлене нерухоме майно є невизнані, порушені або оспорені, певною особою;

2)На час смерті ОСОБА_4 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав права власності, на зазначений житловий будинок, і зазначене право увійшло до складу спадщини відкритої на час його смерті.

Щодо заявлених позовних вимог, позивачем ОСОБА_1 заявлено позов до Кам`янської міської ради, але в ході судового розгляду встановлено, що право позивача на набуття права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною відповідача не оспорюється.

Посилання сторони позивача як на підстави заявлення позову до Кам`янської міської ради, наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право спадщини за законом, не узгоджується зі змістом самої постанови, так як 27 липня 2020 року державним нотаріусом першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1038/02-31 у спадковій справі № 174/2020 (а.с. 10), з підстав відсутності документів, які б посвідчували право власності померлого на зазначене майно будинок АДРЕСА_3 , а не відсутності такого права.

Щодо перевірки та встановлення у складі спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , суд виходить з наступного.

Те, що позивачка є дружиною померлого, та є спадкоємицею 1-ої черги, підтверджено копією спадкової справи № 174/2020 відкритої за заявою позивача після смерті її чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 81-99).

Інші спадкоємці першої черги діти померлого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 оформили заяви про відмову від спадщини відкритої після смерті їх батька ОСОБА_4 , на користь своєї матері ОСОБА_1 ..

Як встановлено, спадкодавець ОСОБА_4 , за час свого життя, заповіту не складав.

Спадкодавець ОСОБА_4 , на час своєї смерті проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою (а.с. 35).

На час смерті ОСОБА_4 , а саме станом на 06 січня 2020 року, за ним не було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_3 , ні в паперових носіях, що підтверджено відповіддю від 20 липня 2020 року за вих. № 617 (а.с. 28), Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» щодо відсутності даних про реєстрацію прав власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , ні в електронних носіях, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за № 221917637 від 28 серпня 2020 року, реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_3 відсутня.

Щодо набуття ОСОБА_4 за своє життя права власності на будинок АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом та/або за заповітом після його батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , та після його матері ОСОБА_23 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 , суд виходить з наступного.

Так як встановлено під час судового розгляду, 04 грудня 1956 року між Відділом комунального господарства виконавчого комітету Дніпродзержинської міськради депутатів працюючих, та ОСОБА_6 , укладено, згідно до якого ОСОБА_6 , як забудовнику, було виділено земельну ділянку під АДРЕСА_3 , загальною площею 600 кв.м, на якій забудовник зобов`язався збудувати житловий будинок площею 25,88 кв.м, з кількістю 2-х кімнат, у строк до 04 грудня 1959 року, згідно до затвердженого плану забудови від 12.11.1956 року (а.с. 13-14, 16-17).

Згідно до ст. 21 ЦК УРСР 1922 року, - Земля становить власність держави і не може бути предметом приватного обороту. Володіння землею допускається лише на правах користування.

А тому у відповідності до 146, 149 Земельного Кодексу УРСР 1922 року та ст. 21 ЦК УРСР 1922 року, земельна ділянка ОСОБА_6 виділена у відповідності до діючого законодавства у користування (безстрокове), а тому права власності на неї за своєї життя ОСОБА_6 не набував.

Згідно до ч. 1 ст. 84-1 ЦК УРСР 1922 року - Всім робітничим і загальногромадським житлобудівельним кооперативам земельні ділянки для забудови або відбудови, добудови або надбудови будинків можна здавати за договорами про право забудови або, коли вони того побажають, у безстрокове користування.

Ч. 2 ст. 84-1 ЦК УРСР 1922 року, - Будинки, що їх поставили зазначені кооперативи на ділянках, наданих у безстрокове користування, а так само будинки, що вже є на цих самих ділянках (в разі надання ділянки для відбудови чи добудови будинків, що є на них), належать житловому кооперативу на праві власності.

Будинок АДРЕСА_3 побудовано в 1958 році, та 10 лютого 1958 року складено генеральний план по користувачу земельної ділянки АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 18-19), на домоволодіння житловий будинок А-1, загальної площею 72,0 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 578 кв.м., з відміткою реєстрації та затвердження забудови Бюро технічної інвентаризації Дніпродзержинського Держкоммунгоз Дніпропетровської області, що відображено на зворотній стороні ген.плану 05 листопада 1958 року (а.с. 18).

31 серпня 1959 року ОСОБА_6 видано будинкову книгу, що підтверджено записом на плані забудови (а.с. 16).

А 20 червня 1960 року ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою будинок АДРЕСА_1 (до перейменування місто Дніпродзержинськ), що підтверджено довідкою (а.с. 35).

Що фактично підтверджує, що ОСОБА_6 , станом на 05 листопада 1958 року набув, в передбачений спосіб та порядок, який діяв станом на 1958 рік, на збудований ним будинок АДРЕСА_2 по зазначеному адресу, у відповідності до виділеної земельної ділянки в безстрокове користування під забудову, в порядку визначеному Земельним Кодексом УРСР 1922 року, згідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 04 грудня 1956 року(а.с. 11-12)

Станом на 1958 рік, не передбачалося порядку вводу в експлуатацію та реєстрації права власності, а таке право визначалося обстеженням побудови органом БТІ та складанням відповідного технічного паспорту на будівлю, що підтверджувалося реєстраційними записами, що також підтверджено правовою позицію ВС викладеної у Постанові від 10.10.2018 року № 557/1209/16-ц.

Як встановлено, в подальшому власниками проводилися перебудови (переобладнання), що підтверджено планом на 1965 рік (а.с. 19), та підрядним договором від 1972 року (а.с. 15), щодо проведення робіт про облаштуванню гаром будівлі.

Крім того, судом встановлено що станом на 04 жовтня 1953 року ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , уклали шлюб, зареєстрований Дніпродзержинським міським ЗАГС, актовий запис № 1742 від 04 жовтня 1953 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 32-1), після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_10 .

А тому судом враховується, що згідно до ст. 125 Кодексу Законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану і цивільного процесуального кодексу УРСР 1926 року, в редакції станом на 1958 рік, - Майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. Розмір частини, яка належить кожному з подружжя в разі спору, визначається судом. Інше майно становить окрему власність кожного з дружин.

Таким чином, об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_3 , був об`єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_11 .

При цьому їх частки у праві спільної власності не визначалися.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Дніпровським районним бюро ЗАГС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 285 від 04 вересня 1963 року (а.с. 29).

При цьому на час його смерті, ОСОБА_6 проживав і був зареєстрований за адресою будинок АДРЕСА_3 , разом із дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Так, згідно до ст. 416 ЦК УРСР 1922 року, яка діяла на час смерті ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , - Допускається спадкоємство за законом і за заповітом згідно з нижченаведеними статтями в межах загальної вартості спадкового майна не більше 10000 золотих карбованців, з вирахуванням всіх боргів померлого. Примітка. Права, які витікають з укладених органами держави з приватними особами договорів (орендних, концесійних, забудовних та ін.), переходять в порядку спадкування за законом та за заповітом в межах строків, вказаних в цих договорах, без обмеження граничною вартістю, встановленою цією статтею.

Доказів наявності заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , суду не надано, на ухвалу суду про витребування доказів, копії такої справи не отримано, при цьому стороною позивача було заявлено про закриття підготовчого провадження, та будь-яких інших доказів сторона позивача з зазначеного питання самостійно не подала і додатково не заявила, таким чином будучи обізнаною з обсягом доказів на час подання клопотання про закриття підготовчого провадження адвокат Малюк О.П., діяла на свій розсуд, виклав заяву письмово від 06 травня 2021 року.

Виходячи з зазначеного, можна припустити, що фактично у склад спадщини відкритої на час смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , входило його право на спільну власність подружжя на зазначений будинок АДРЕСА_3 , яка фактично була прийнята його дружиною ОСОБА_11 і сином ОСОБА_4 , але не оформлена у передбаченому законом порядку.

Як встановлено, в подальшому 16 листопада 1981 року ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_15 , який зареєстрований Дніпровським відділом ЗАГС міста Дніпродзержинська, актовий запис № 758, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 33), після реєстрації шлюбу прізвище Івашина змінено на ОСОБА_16 .

ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знята з реєстрації за адресою будинок АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське № 21/4495 від 01 вересня 2020 року (а.с. 35).

ІНФОРМАЦІЯ_13 померла ОСОБА_19 , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 987 від 16 серпня 2010 року (а.с. 30).

15 листопада 2010 року Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 555/2010 спадкодавець ОСОБА_19 (а.с. 38), дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Тобто на час смерті матері ОСОБА_4 , - ОСОБА_24 , встановлено факт заведення спадкової справи, але при цьому не вбачається в межах спадкової справи № 555/2010 видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому таке право, в тому числі і майнові права на будинок АДРЕСА_3 , за життя ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ним отримано не було

При цьому крім витягу зі спадкового реєстру, щодо заведення спадкової справи відкритої на час смерті спадкодавця ОСОБА_19 , самої справи не отримано, і право власності за життя за померлою на спірний будинок не було зареєстровано що підтверджено згідно до паперових так і електронних носіїв, а саме відповіддю від 20 липня 2020 року за вих. № 617 (а.с. 28), Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» щодо відсутності даних про реєстрацію прав власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , ні в електронних носіях, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за № 221917637 від 28 серпня 2020 року, реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_3 відсутня.

Крім того, до справи стороною позивача було заявлено про закриття підготовчого провадження, та будь-яких інших доказів сторона позивача з зазначеного питання самостійно не подала і додатково не заявила, таким чином будучи обізнаною з обсягом доказів на час подання клопотання про закриття підготовчого провадження адвокат Малюк О.П., діяла на свій розсуд, виклав заяву письмово від 06 травня 2021 року.

Згідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у Постанові від 10.10.2018 року № 557/1209/16-ц,

Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 5.08.92 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 5.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Таким чином, за сукупністю досліджених доказів, з врахуванням відповіді від 20 липня 2020 року за вих. № 617 (а.с. 28), Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» щодо відсутності реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_3 за будь-якою особою, що перевірено на паперових носіях, а також відсутності таких даних і в електронних носіях, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за № 221917637 від 28 серпня 2020 року, відсутня, судом встановлено що первинне набуття права власності на спірний будинок АДРЕСА_3 відбулося шляхом його реєстрації за ОСОБА_6 , але в подальшому таке право, не було оформлено в передбаченому діючим законодавством, ні на час смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , ні на час смерті ОСОБА_24 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 , шляхом отримання ОСОБА_4 , за своє життя, свідоцтв про прийняття спадщини після смерті як батька так і матері, і внесення відповідних реєстраційних даних про реєстрацію за собою такого права на спірне майно.

А тому суд приходить до висновку, що на час смерті ОСОБА_4 , враховуючи відсутність зареєстрованих за ним будь-яких майнових прав на спірне майно житловий будинок АДРЕСА_3 , зазначене право не входило у склад спадщини відкритої на час його смерті, а тому не може бути успадковане позивачем.

Суд вважає необхідним звернути увагу позивача, що у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не проводилася, згідно до діючого законодавства на час виникнення підстав для його прийняття, і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

В той же час, суд обмежений позовними вимогами заявленими позивачем, визначеними як вимогою визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з : житлового будинку А-1 загальною площею 63,2 кв.м., житловою 43,8 кв.м., літньої кухні Б-1, вбиральні В-01, водопроводу № 4, хвіртки № 5, тротуару 1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так як згідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, - При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

А позивачем не заявлені вимоги щодо визначення первинної належності прав власності на спірний будинок АДРЕСА_3 , як об`єкту спільної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , визначення прийняття спадкового майна після смерті ними, та перехід такого права до спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ст.1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до правової позиції Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

А тому враховуючи, що за своє життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на будинок АДРЕСА_3 , який первинно був правом спільної власності його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_25 , не оформив та не зареєстрував, а тому у склад спадщини відкритої на час смерті ОСОБА_4 входить «виникнення права на спадщину», а не «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини».

А тому, оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини, та докази надані сторонами, враховуючи підстави та обґрунтування заявлених вимог позивачем, суд приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, з підстав не доведення позивачем порушених, невизнаних або оспорюваних у неї прав на спадкування майнових прав, які не входять в склад спадщини спадкодавця на час його смерті, та як наслідок відсутності підстав для їх задоволення.

Також судом враховується, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній процесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на позитивні та негативні залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов.

До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповідно до ст. 28 ЦПК здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають процесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим захистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздатності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна правоздатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою.

Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом звертатися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. З ЦПК випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інтересів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

А тому, враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 , як спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавця ОСОБА_4 , задоволенню не підлягають вцілому.

8.Судові витрати.

При зверненні із позовом, позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, що підтверджено квитанцією (а.с. 1).

При подачі заяви про витребування доказів, ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок (а.с. 49).

Вирішуючи питання в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому понесені стороно позивача судові витрати, підлягає покладенню на позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, треті особи Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Лариса Володимирівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом» - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 у розмірі 1260 (одну тисячу двісті шістдесят) гривень 40 копійок покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на Рішення може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач Кам`янська міська рада, , юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, будинок № 2.

Третя особа Державний нотаріус першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Лариса Володимирівна, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , код РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , код РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Повний текст судового рішення складений 23 березня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.