Справа № 396/1539/20
Провадження № 2/396/12/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

представника позивача адвоката Любович О.Ю.

представника відповідача адвокатат Ігнатенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду, в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства "Рибінський Борис Йосипович", третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Любович М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фермерського Господарства "Рибінський Борис Йосипович", третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди.

Позов мотивований тим, що позивач є власником земельної кадастровий номер :02:001:2006, загальною площею 7,06 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнської району Кіровоградської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2007 року реєстровий номер 147, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР № 047681 виданий 28.04.2007 року. З 2007 по 2012 рік земельна ділянка знаходилась у користуванні за договором оренди землі у фермерського господарства ОСОБА_2 . Маючи намір самостійно обробляти її і отримувати дохід, позивач не використовував її, тому що під час користування за договором оренди земля була виснажена.

В 2019 році, маючи намір почати використовувати земельну ділянку, позивач прибувши на поле виявив, що на ній засіяна сільськогосподарська культура. Він з`ясував, що поле засіяв ОСОБА_2 . Позивач вважає, що підставою для користування земельною ділянкою ОСОБА_2 є договір оренди земельної ділянки з додатками від 14.04.2016 року. Представник вказує, що оригінал договору та додатки до нього ОСОБА_1 отримав у відповідача в 2019 році.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки проведена Устинівською селищною радою 02.06.2016 року, номер запису про право 14846933.

Представник позивача зазначає, що договору оренди земельної ділянки позивач з відповідачем не укладав та не підписував,і нікому не доручав підписувати від свого імені, також додатки долучені до даного договору теж зроблені не позивачем, а тому просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та скасувати державну реєстрацію договору оренди, також просив судові витрати по справі, зокрема, витрати на судовий збір, на проведення судової почеркознавчої експертизи та витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача.

Разом з позовною заявою представник позивача подала клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити Кіровоградському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

01.12.2020 року через канцелярію суду представником відповідача подано відзив з додатками, який обгрутовано тим, що сторона відповідача визнає, що спірна земельна ділянка належить позивачу на праві власності, відповідач користується спірною земельною ділянкою на праві оренди та таке право оренди виникло у відповідача на підставі договору, укладеного 14.04.2016.

Однак відповідач стверджує, що зазначений договір укладався з позивачем та він знав або міг дізнатись про володіння та користування відповідачем земельною ділянкою, під час безпосереднього відвідування земельної ділянки або з даних державного реєстру, які існують у відкритому доступі. Також вказує, що позивач визнавав володіння та користування відповідачем земельною ділянкою, одержуючи за це особисто від відповідача орендну плату, що підтверджується, заявою позивача з проханням видати йому «розрахунок за оренду земельного паю за 2018 рік в грошовому виразі», а також видатковим касовим ордером від 21.09.2018. Представник відповідача вважає, що відповідач фактично володіє земельною ділянкою, а тому до нього не може застосовуватись негаторний позов. Крім того, представник заперечує щодо проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки вважає, що позивач підписував спірний договір, що позивач додатково визнав своєю поведінкою у вигляді одержання від позивача орендної плати. Також представник відповідача щодо розміру судових витрат понесених позивачем заперечує повністю, оскільки такі витрати є наслідком неогрунтованих дій самого позивача, тому не можуть компенсуватися відповідачем.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу відповідачу в розмір 10 000 грн, однак доказів сплати відповідачем такої суми не долучено.

10.12.2020 року через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив з додатками, відповідно до якої представник позивача наполягала, що позивач не знав та не міг знати про укладений договір земельної ділянки, оскільки реєстрацію даного договору проводилася не в Новоукраїнському районі за місцем знаходження земельної ділянки, а в Устинівській сільській раді з метою приховання вказаного договору. Крім того, відповідач повідомив позивачу, що спірний договір замість нього підписав батько позивача, який повноважень на підписання договору оренди не мав. Представник вважає, що доводи представника відповідача про обізнаність позивача про оренду землі, враховуючи отримання позивачем особисто орендної плати за оренду земельної ділянки є безпідставними, оскільки кошти він отримував особисто на підставі довіреності від батька, як орендну плату за земельну ділянку батька, підписував заяву і ордер він також особисто, проте, що він отримував оренду плату за власну ділянку йому не було відомо. Крім того, з урахуванням зазначених обставин, позивачем було в листопаді 2019 року подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, на підставі якої відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України. При цьому, з метою мирного врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу пропозицію повернути йому земельну ділянку і не вимагати в разі врегулювання спору компенсації за її використання. Відповідь позивачу не надано. Представником позивача теж направлено повторний лист з пропозицією врегулювання спору, проте відповіді на неї також не було.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року задоволено клопотання представника позивача, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

16.02.2021 року ухвалою суду відновлено провадження у справі для вирішення питань експерта.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року зупинено провадження у справі, у зв`язку з продовженням проведення по справі судової почеркознавчої експертизи, надано зразки підписів.

05.05.2021 року на адресу суду від Кіровоградського науково-дослідного експертноно-криміналістичного центра МВС України надійшов висновок експерта № СЕ-19/112-21/2795-ПЧ від 22.04.2021 року за результатами судової почеркознавчої експертизи підписи у спірному договорі виконано не позивачем ОСОБА_1 , а іншою особою.

Ухвалою від 11.05.2021 року відновлено провадження по справі.

31.05.2021 представник позивача подала до суду докази понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 690 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року за клопотанням представника відповідача адвоката Ігнатенка В.В. призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, оскільки представник вважав, що експериментальні зразки підписів відібрані не вірно та не засвідчені належним чином та у зв`язку з подачею особисто стороною позивача квитанції про сплату експертизи, провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 10.09.2021 року відновлено провадження по справі у зв`язку з надходженням від завідувача Кропивницького відділення Київського НДІСЕ Лагоди К.А., повідомлення, що станом на 25.08.2021 року не сплачено вартість проведення експертизи, ухвалу про призначення експертизи повертають без виконання.

Ухвалою суду від 07.10.2021 року у клопотанні представника відповідача адвоката Ігнатенка В.В. про призначення повторної судову почеркознавчу експертизи відмовлено, клопотання представника позивача адвоката Любович М.Ю. про призначення додаткової почеркознавчої експертизи задоволено, провадження у справі зупинено.

17.01.2022 року на адресу суду від Кіровоградського науково-дослідного експертноно-криміналістичного центра МВС України надійшов висновок експерта № СЕ-19/112-21/10623-ПЧ від 12.01.2022 року за результатами судової почеркознавчої експертизи підписи у спірному договорі виконано не позивачем ОСОБА_1 , а іншою особою.

Ухвалою від 25.01.2022 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року в черговому клопотанні представника відповідача адвоката Ігнатенка В.В. про призначення повторної судову почеркознавчу експертизи відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Наполягала на тому, що позивач не укладав та не підписував договір оренди землі, а про порушення свого права дізнався в 2019 році, коли маючи намір обробляти земельну ділянку самостійно, прибув на поле та з`ясував, що його земельна ділянка засіяна сільськогосподарською культурою, пізніше встановив, що користується його земельною ділянкою відповідач. Також стверджувала, що позивач отримував орендну плату за довіреністю від батька, за земельну ділянку яка належить останньому, проте, що він отримував оренду плату за власну ділянку йому не було відомо.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач з 2018 отримує орендну плату за договором оренди землі, що підтверджується заявою позивача з проханням видати йому розрахунок за оренду земельного паю в 2018 році в грошовому виразі та видатковим касовим ордером від 21.09.2018 року, що свідчить про обізнаність позивача з умовами договору. Також вказав, що позивач мав можливість цікавитися хто займався обробкою та використанням його земельної ділянки.

Третя особа Устинівська селищна рада про розгляд справи повідомлена належним чином, подано заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер :02:001:2006, загальною площею 7,06 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнської району Кіровоградської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2007 року реєстровий номер 147 (а.с.17), Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР № 047681 виданий 28.04.2007 року (а.с. 16).

В 2006 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі б/н зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 12.12.2006 за № 78, відповідно до умов договору позивач передав належну йому земельну ділянку земельну ділянку кадастровий номер :02:001:2006, загальною площею 7,06 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнської району Кіровоградської області в оренду відповідачу строком на 5 років, строк дії договору закінчився 12.12.2011 року (а.с. 61).

Позивач продовжувати орендні відносини з відповідачем не бажав, однак матеріали справи містять договір оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Рибінський Б.Й.» від 14.06.2016 року, кадастровий номер :02:001:2006, загальною площею 7,06 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнської району Кіровоградської області. Договір укладено на 15 років. Розмір орендної плати за кожен рік використання земельної ділянки складає 4,5% від її нормативної грошової оцінки, яка станом на 01.01.2016 року становила 260 260,00 грн. Пунктом 3.2 договору передбачено, що договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та його підписання сторонами. Пунктом 3.3 договору передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає в орендаря з дня державної реєстрації такого права (а.с.8-13).

Згідно копії акта приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :02:000:2092 на підставі договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами 14.04.2016 року ОСОБА_1 передав, а ФГ ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку № НОМЕР_1 в розмірі 7,06 га ріллі. Визначення меж земельної ділянки в натурі проведено згідно державного акта серія КР № 047681 (а.с.14).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки проведена Устинівською селищною радою 02.06.2016 року, номер запису про право 14846933, право оренди землі за ФГ «Рибінського Бориса Йосиповича» (а.с.18).

Позивач повністю заперечив факт укладення та підписання вказаного договору з відповідачем.

На спростування доводів позивача та його представника, представник відповідача надав до справи заяву позивача з проханням видати йому розрахунок за оренду земельного паю за 2018 рік в грошовому виразі. При цьому суд звертає увагу, що в заяві відсутня дата звернення (а.с.47) та видатковий касовий ордер від 21.09.2018 року про отримання ОСОБА_1 розрахунку за оренду земельного паю за 2018 рік в розмірі 24100,00 грн від ФГ Рибінський Б.Й. (а.с.48).

Згідно довіренсті від 16.03.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бути його представником у будь-яких установах, підприємствах будь-якої форми власності та підпорядкування, вирішувати питання та розпоряджатися всім належним йому нерухомим майном, зокрема, вирішувати від його імені будь які питання, отримувати дозволи, довідки, орендну плату за користування земельною ділянкою та інше… (а.с.57).

Згіно виписок з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , останній потребував лікування та перебував на лікуванні у кардіологічному відділенні з 02.05.2017 року по 10.05.2017 рік, з 10.11.2018 року по 22.11.2018 рік, з 03.02.2018 року по 16.02.2018 рік (а.с.58,59,60).

З метою мирного врегулювання спору позивачем 11.12.2019 року було надіслано відповідачу пропозицію досудового врегулювання спору, зі змісту якої вбачається, що позивач пропонував відповідачу повернути йому земельну ділянку і не вимагати в разі врегулювання спору компенсації за її використання (а.с.62). Відправлення отримане відповідачем згідно поштового відстеження Трекінг 19.12.2019 року.

Представником позивача було направлено повторний лист відповідачу № 38 від 27.12.2019 року з пропозицією мирного врегулювання спору(а.с.64,65).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-21/2795-ПЧ від 22.04.2021 року, досліджувані підписи, розташовані в: графі «Орендодавець» розділу «Місцезнаходження та реквізити сторін» в договорі оренди землі від 14.04.2016, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським Господарством Рибінського Бориса Йосиповича (а.с. 8-13), вшитому в матеріали цивільної справи № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства «Рибінський Борис Йосипович», третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди; графі «Межі земельної ділянки передав:» в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акта серія КР № 047681 від 14.04.2016 (а.с. 14), вшитому в матеріали цивільної справи № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства «Рибінський Борис Йосипович», третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди; графі «Межі земельної ділянки передав:» в акті приймання-передачі земельної ділянки згідно державного акта серія КР № 047681 від 14.04.2016 (а.с. 14), вшитому в матеріали цивільної справи № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства «Рибінський Борис Йосипович», третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.119-129).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-21/10623-ПЧ від 12.01.2022 року, досліджувані підписи, розташовані в: графі «Орендодавець» розділу «Місцезнаходження та реквізити сторін» в договорі оренди землі від 14.04.2016, укладеному між ОСОБА_1 та Фермерським Господарством Рибінського Бориса Йосиповича (а.с. 8-13), вшитому в матеріали цивільної справи № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства «Рибінський Борис Йосипович», третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди; графі «Межі земельної ділянки передав:» в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акта серія КР № 047681 від 14.04.2016 (а.с. 14), вшитому в матеріали цивільної справи № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства «Рибінський Борис Йосипович», третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди; графі «Межі земельної ділянки передав:» в акті приймання-передачі земельної ділянки згідно державного акта серія КР № 047681 від 14.04.2016 (а.с. 14), вшитому в матеріали цивільної справи № 396/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського Господарства «Рибінський Борис Йосипович», третя особа: Устинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.233-242).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Істотними умовами договору оренди землі, відповідно до статті 15 цього Закону, є, крім іншого, строк дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року .

Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові колегії суддів другої палати КЦС від 22.01.2020 року у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

У ході судового розгляду справи було встановлено, що вказаного вище договору оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Рибінського Б.Й.» Рибінським Б.Й.., державна реєстрація якого проведена Устинівською селищною радою 02.06.2016 року, номер запису про право 14846933, право оренди землі зареєстровано за ФГ «Рибінського Бориса Йосиповича», позивач ОСОБА_1 не підписував, що підтверджено висновками експертиз.

Відповідно до ст. 125 ЗУ України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, такий договір є неукладеним, а умови такого договору не регулюють спірні правовідносини.

Правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним і, відповідно, наслідки недійсності такого правочину не застосовуються, аналогічне зазначено в постанові постанові Великої Палати ВС від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц.

У такому випадку власник земельної ділянки захищає своє порушене право шляхом подання негаторного позову, виходячи з того, що між сторонами виникли правовідносин з приводу фактичного користування земельною ділянкою.

Згідно ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Відповідно ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Статті 125, 126 ЗК України передбачають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

За змістом норми статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зазначені висновки викладені у Постанові ВС від 09.06.2021 року у справі № 569/15704/18р.

Відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналогічна норма міститься в Земельному кодексі України, а саме - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст.152 ЗК України).

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Умовами для задоволення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №599/340/16.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України: «Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю….», тобто, захисту підлягає порушене право на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що належна позивачу земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача.

Враховуючи те, що позивач договору оренди землі не підписував, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи № СЕ-19/112-21/2795-ПЧ від 22.04.2021 року та висновком почеркознавчої експертизи СЕ-19/112-21/10623-ПЧ від 12.01.2022 року, які приймаються судом до уваги, тобто волевиявлення на укладення договору не висловлював суд приходить до висновку, що вказаний договір є неукладеним, тобто належна позивачу земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом повернення такої земельної ділянки.

Суд відхиляє доводи представника відповідача та приходить до висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, судом не приймаються доводи сторони відповідача про існування між сторонами договірних відносин, посилаючись на зверненням позивача з заявою до відповідача з проханням видати орендну плату за 2018 рік та ордер, який підтверджує одержання ним у 2018 році орендної плати за користування земельною ділянкою, оскільки із змісту вказаних документів не можливо дійти висновку, що позивач отримав кошти саме в рахунок орендної плати за договором оренди від 14.04.2016 року укладеного між сторонами. При цьому, позивач не заперечував факт отримання ним вказаних коштів від відповідача вказуючи, що орендну плату він отримав по дорученню свого батька ОСОБА_3 , за використання його земельної ділянки, дані доводи відповідачем не спростовано.

З урахуванням викладеного, та того, що підпис у договорі оренди земельної ділянки, не належить позивачу ОСОБА_1 , судом встановлено, що належна позивачу земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача безпідставно, тому суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом повернення земельної ділянки, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Згідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Однак цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Вимога про скасування державної реєстрації неукладеного договору оренди, скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди земельних ділянок) та припинення права оренди є похідними до вимоги про повернення позивачу земельної ділянки, і в цьому випадку обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації та припинення права оренди буде також ефективним. Задоволення цих позовних вимог забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача.

Тому, позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 14.04.2016 року укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Рибінського Б.Й.» ОСОБА_2 про оренду земельної ділянки, площею 7,06 га кадастровий номер :02:001:2006, розташованої на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З приводу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

За змістом п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

У відзиві представник відповідача розмір судових витрат позивача заперечував повністю, посилаючись на те, що такі витрати є наслідком дії самого позивача, а тому вони не можуть компенсуватися відповідачем.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц).

Представник позивача адвокат Любович Марина Юріївна на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 16690,00 грн., надала копію договору № б/н про надання правничої професійної допомоги від 22.11.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 14 від 24.12.2019 року на суму 7440,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 21.01.2020 року на суму 3550,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 34 від 27.05.2021 року на суму 5650,00 грн, розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу, акт приймання-передачі та оплати послуг.

Судом враховуються заперечення відповідача щодо витрат на правничу допомогу, крім того враховується складність даної справи.

За обсягом робіт, який був виконаний адвокатом згідно акту виконання послуг з надання правничої допомоги, суд не може погодитися повністю, оскільки перевіривши матеріали справи вбачається, що судове засідання 24.02.2021 року по справі не відбувалося, фіксування за допомогою технічного засобу не проводилося. Також в розрахунку представника позивача зазначена дата судового засідання 27.05.2021 року, проте вказана дата судового засідання взагалі не була визначена суддею. Крім того, суд звертає увагу, що розрахунок суми гонорару за надання професійної правничої допомоги не відповідає доказам наданих представником позивача, в розрахунку вказана сума 16 690 грн, а за розрахунками суду, з урахуванням квитанцій (а.с.151,152,153) наданих представником витрати на правничу допомогу складають 16 640,00 грн.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, відсутності судових засідань (24.02.2021р., 27.05.2021 р.) за участю адвоката, з врахуванням вимог розумності і справедливості, критерії розумності їхнього розміру, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 14 140 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 5-6 ст. 139 ЦПК України, витрати на оплату послуг експерта стягуються відповідно до правил розподілу судових витрат. Розмір встановлюється на підставі договорів, рахунків та інше.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подачу позовної заяви та витрати у зв`язку з проведенням експертизи: 840,80 грн + 2250,24 грн+2250,24 =5341,28 грн.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 210, 215, 216, 236, 386, 387, 638, 792, ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст.ст. 10, 12, 58, 81, 89, 137, 139, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ЗУ "Про оренду землі", суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 7,06 га, кадастровий номер :02:001:2006, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, шляхом її витребування у відповідача - Фермерського господарства Рибінського Бориса Йосиповича та повернення даної земельної ділянки її власнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасувати державну реєстрацію, договору оренди земельної ділянки від 14.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Рибінського Бориса Йосиповича, в особі голови Рибінського Бориса Йосиповича про оренду земельної ділянки площею 7,06 га, кадастровий номер :02:001:2006, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Стягнути з Фермерського господарства Рибінського Бориса Йосиповича, в особі голови Рибінського Бориса Йосиповича на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати пов`язані з розглядом справи: судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп, витрати на оплату експертиз в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 24 коп, та витрати на правничу допомогу 14 140 грн, всього 19 481 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 04 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11.11.2022 року.

Суддя: А. А. Русіна