Справа № 201/156/22
Провадження № 2/201/1402/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,- до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю в якій просив стягнути з держави України за рахунок державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у справі № 200/17763/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Заступника начальника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Вербицької Л.В. про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження, зобов`язання провести розрахунок було задоволено.

-Визнано неправомірними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та заступника начальника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Вербицької Л.В. щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік у розмірі 1 197 грн. 91 коп. та незастосування для розрахунку пенсії показників щомісячного заробітку, зазначеного в «індивідуальних відомостях персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України».

-Скасувати розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 04 жовтня 2017 року № 810831.

-Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі провести розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви від 15 вересня 2017 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за пенсією 2014, 2015 та 2016 роки.

-Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1920 гривень 00 копійок.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у справі № 200/21141/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, задоволено частково.

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії призначеної ОСОБА_1 як пенсіонеру органів внутрішніх справ відповідно до Закону України від 23 грудня 2015року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції», на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області №83/29147 від 29 травня 2017року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, за період з 01 січня 2016 року по 14 вересня 2017 року.

-У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

-Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь Держави судові витрати у розмірі 640,00грн.

Додатковою постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопад 2018 року у справі № 200/21141/17 ухвалено:

-Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною.

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати у строк, що не може перевищувати 1 місяць, звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року у справі № 200/21805/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 2 Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Коломієць Тамари Григорівни задоволено частково.

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до страхового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоди навчання у Таллінському морехідному училищі рибної промисловості із 01 вересня 1975 року по 14 лютого 1978 року та період роботи у Владивостоцькій базі тралового рефрижераторного флоту із 10 березня 1978 року по 28 вересня 1979 року.

-У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 160/8484/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Пенсійний фонд України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

-Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 вересня 2017 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 вересня 2017 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести перерахунок призначеної пенсії та її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

-Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетврсоькій області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністертства юстиції (м. Дніпро) від 21 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64162341 з виконання виконавчого листа № 160/8484/20 виданого 30 листопад 2020 року на протязі встановленого строку рішення суду виконане не було, встановлений факт невиконання рішення суду без поважних причин.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 64162341 на боржника Головне управління Песійного фонду України в Дніпропетврсо кій області накладено штраф у сумі 5 100 грн. Постановою головного деражвного виконавця від 19 липня 2021 року у виконавчому проваджденні № 64162141 на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетрвоьскій області накладено штраф у сумі 10 200 грн., а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 160/8484/20 було виконано лише у вересні 2021 року , через рік після його постановлення.

Вказаними рішеннями встановлено що відповідач з метою ухилення від вирішення його заяв у передбачений законом спосіб і порядок, приймав рішення з грубим порушенням пенсійного та іншого законодавства та в залежності від ситуації, діяв та бездіяв свідомо протиправно.

Даними діями та бездіяльністю відповідач спричинив позивачу моральну шкоду яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, нарахованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. Спричинену моральну шкоду він оцінює в 30 000 грн. та просить суд стягнути на його користь з відповідача, разом з понесеними витратами на розгляд справи (а.с. 1-14).

05 квітня 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив в якому останій просив суд відмовити в задоволенні позовних ввимог ОСОБА_2 про стягнення з них моральної шкоди оскільки позивачем не обгрунтовано розмір моральної шкоди та не надано суду доказів спричинення моральної шкоди, та відсутні будь які докази причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненої моральної шкоди. Окрім того зазначили, що позивачем не надано до матеріалів позову підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. (а.с.130-136).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 11 січня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 125).

Ухвалою судді від 17 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,- до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю (а.с. 126-127).

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у справі № 200/17763/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Заступника начальника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Вербицької Л.В. про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження, зобов`язання провести розрахунок задоволено.

-Визнано неправомірними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та заступника начальника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Вербицької Л.В. щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік у розмірі 1 197 грн. 91 коп. та незастосування для розрахунку пенсії показників щомісячного заробітку, зазначеного в «індивідуальних відомостях персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України».

-Скасувати розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 04 жовтня 2017 року № 810831.

-Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі провести розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви від 15 вересня 2017 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за пенсією 2014, 2015 та 2016 роки.

-Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1920 гривень 00 копійок (а.с. 27-31).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у справі № 200/21141/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, задоволено частково.

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії призначеної ОСОБА_1 як пенсіонеру органів внутрішніх справ відповідно до Закону України від 23 грудня 2015року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції», на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області №83/29147 від 29 травня 2017року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, за період з 01 січня 2016 року по 14 вересня 2017 року.

-У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

-Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь Держави судові витрати у розмірі 640,00грн(а.с.32-37).

Додатковою постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопад 2018 року у справі № 200/21141/17 ухвалено:

-Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною.

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати у строк, що не може перевищувати 1 місяць, звіт про виконання судового рішення (а.с.38).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року у справі № 200/21805/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 2 Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Коломієць Тамари Григорівни задоволено частково.

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до страхового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоди навчання у Таллінському морехідному училищі рибної промисловості із 01 вересня 1975 року по 14 лютого 1978 року та період роботи у Владивостоцькій базі тралового рефрижераторного флоту із 10 березня 1978 року по 28 вересня 1979 року.

-У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.39-42).

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 160/8484/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Пенсійний фонд України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

-Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 вересня 2017 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

-Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 вересня 2017 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести перерахунок призначеної пенсії та її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

-Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн (а.с.49-51).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетврсоькій області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністертства юстиції (м. Дніпро) від 21 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64162341 з виконання виконавчого листа № 160/8484/20 виданого 30 листопад 2020 року на протязі встановленого строку рішення суду виконане не було, встановлений факт невиконання рішення суду без поважних причин.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 64162341 на боржника Головне управління Песійного фонду України в Дніпропетврсо кій області накладено штраф у сумі 5 100 грн (а.с.52-53). Постановою головного деражвного виконавця від 19 липня 2021 року у виконавчому проваджденні № 64162141 на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетрвоьскій області накладено штраф у сумі 10 200 грн.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно вказаної норми Кодексу моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості(ч. 2ст. 23 ЦК України).

Виходячи з системного аналізустатті 1166 ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173,1174 ЦК України, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.3,19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції.

У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) викладено позицію, що «згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення.»

З матеріалів справи вбачається, що в наслідок неправомірної бездіяльності відповідача позивач був позбавлений можливості отримувати пенсійні виплати.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у справі № 200/17763/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Заступника начальника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Вербицької Л.В. визнано неправомірними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та заступника начальника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі Вербицької Л.В. щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік у розмірі 1 197 грн. 91 коп. та незастосування для розрахунку пенсії показників щомісячного заробітку, зазначеного в «індивідуальних відомостях персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України».

Додатковою постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року у справі № 200/21141/17 за адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 160/8484/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Пенсійний фонд України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 вересня 2017 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 160/8484/20 було виконано лише у вересні 2021 року, тобто майже через рік після його постановлення.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди зважаючи на те, що виплата пенсії ОСОБА_1 до постановлення судових рішень не здійснювалася з 07 вересня 2017 року, а судове рішення в частині виплати пенсії за рішенням суду не виконувалось з майже рік, що зумовило обставини, які вимагали від позивача додаткових зусиль по організації власного життя в зв`язку з позбавленням джерела доходу, через що позивач змушений був витрачати час для захисту своїх прав, через що, суд дійшов висновку про те, що вказане мало негативний вплив на позивача, зокрема на його повсякденне життя та негативні емоції позивача, а відтак завдали їй моральної шкоди.

Оскільки судовими рішеннями встановлена бездіяльність посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетрвсоькій області, тому суд прийшов до висновку, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких він зазнав та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що на користь позивача із Державного бюджету України підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 30 000,00 грн.

Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення та його тривалості, глибини фізичних та душевних страждань позивача, а також тих обставин, що право позивача фактично було відновлено виконанням судового рішення. При цьому, сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Отже, судовий збір за подання подібних позовів не повинен справлятися взагалі, а тому у суду відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідачів в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,- до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю задовольнити .

Стягнути з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади, суму у розмірі 30 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Демидова