Справа № 314/6688/14-ц
Провадження № 2/314/47/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/6688/14-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно спадкодавця та виселення,

за участю

представника позивача (в режимі відеоконференції) Мельникової Я. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача (в режимі відеоконференції) Карпенка В. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно спадкодавця та виселення. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ZPVLGA від 13.08.2008 ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 9442,62 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.08.2013.

Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснювати в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальник разом з відповідачем ОСОБА_1 13.08.2008 уклали договір іпотеки № ZPVLGA, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надали в іпотеку нерухоме майно квартиру, загальною площею 52.92 кв.м, житловою площею 30.30. кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по Ѕ частині кожному на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 145338,00 грн.

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 05.11.2014 утворилася заборгованості 12814,63 доларів США, яка складається з: 5090,90 доларів США - заборгованість за кредитом; 2395,49 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 652,91 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 4047,47 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 18,52 доларів США штраф (фіксована частина), 609,34 доларів США штраф (процентна складова).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тому позивач звернувся до відповідачів з даним позовом, у якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPVLGA від 13.08.2008 в розмірі 12814,63 доларів США, що за курсом 13,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2014 складає 172959,23 грн.: звернутися стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови. З проведення дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежності від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначений квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному обліку державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Ухвалою суду від 17.12.2014 відкрито провадження у справі.

16.03.2015 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заперечення на позовну заяву, у якій зазначив, що проти позову заперечує та вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Позивачем в обґрунтування позову в суд не надано жодних належних доказів на підтвердження отримання позичальником повної суми 10305,90 доларів США відповідно до умов кредитного договору, як передбачено у п. 8.1, позивачем у позові не вказано у позові коли були надані кошти чи взагалі були вони надані. З документів, доданих до позову та із кредитного договору № ZPVLGA ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.08.2008 вбачається, що поточний рахунок позичальнику не відкривався, а отже видати кредит готівкою в іноземній валюті неможливо. Крім того, відповідач зазначив, що видача кредиту готівкою фізичній особі через касу банку з рахунку, відмінного від поточного, неможлива, оскільки такі операції не передбачені ані в Інструкції про касові операції в банках України, ані в бухгалтерському обліку банків України взагалі. Тільки за заявою на видачу готівки фізична особа може отримати кредит готівкою з каси банку виключно з поточного рахунку.

Також відповідач зазначив, що розрахунок заборгованості, наданий банком, не є належним: не підтверджена доказами сума боргу, а отже і розрахунок процентів, комісії та пені. До позовної заяви не додано розпису внесених позичальником сум щодо розподілення поточних внесків відповідно до положень кредитного договору: не вказано, які саме суми з внесених позичальником поточних платежів віднесено банком на погашення поточних (строкових) чи прострочених процентів, а які на погашення тіла кредиту, що впливає на залишок можливої кредитної заборгованості, та, відповідно, суми можливих позовних вимог. Не надано також і розрахунку виникнення та обґрунтування виникнення прострочених сум. Наданий позивачем розрахунок суми боргу по кредитному договору не підтверджений жодним первинним документом, відтак є лише одностороннім розрахунком позивача, а тому не є належним доказом у справі. Тому позовні вимоги щодо розміру заборгованості є необґрунтованими.

Також відповідач ОСОБА_1 зазначив, що на відповідача ОСОБА_2 розповсюджуються правила ч. 2 ст. 1281 ЦК України, відповідно до якої кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався (22.03.2013 було направлено запит до Вільнянської державної нотаріальної контори) або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Однак у зазначені строки банк жодних вимог до відповідача ОСОБА_2 не заявляв, тому його право вимоги до вказаного відповідача втрачено через пропуск строку звернення до суду із позовом про звернення стягнення на майно спадкоємців на підставі ст. 1281 ЦК України.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що позовні вимоги банку про виселення є необґрунтованими, оскільки жоден з відповідачів не отримував письмову вимогу про добровільне виселення з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У листі-претензії, який не містить дати, долученому до позову, не зазначено вимоги про необхідність добровільного виселення відповідачів у місячний строк із займаної квартири. Цей лист не було надіслано відповідачам та вони його не отримували. Оскільки відповідачем не було надано права добровільно виконати вимоги про виконання ніби порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк, у позивача не виникло право на звернення до суду з такою позовною вимогою. Відтак відповідач зазначив, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 03.04.2015 провадження у справі було зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного та іпотечного договору.

Ухвалою суду від 04.12.2015 провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 20.01.2016 провадження у справі зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору неукладеним.

Ухвалою суду від 05.06.2019 провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 05.06.2019 позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення кредитором майна спадкодавця залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України через повторну неявку позивача в судове засідання без поважних причин.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.08.2019 ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.06.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 12.02.2020 продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, головуючим суддею по зазначеній справі визначено суддю Мануйлову Н. Ю., ухвалою суду від 21.12.2020 справа № 314/6688/14-ц прийнята до провадження судді Мануйлової Н. Ю.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник заперечували проти задоволення, оскільки матеріали справи містять докази того, що позивачем пропущені строки пред`явлення вимоги до спадкоємців. Відповідач ОСОБА_1 також зазначив, що позивачем не надано доказів того, що взагалі видавався кредит.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

Відповідно до умов договору № ZPVLGA від 13.08.2008 банк зобов`язався надати позичальникові ОСОБА_3 кредитні кошти на строк з 13.08.2008 по 13.08.2013 включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 10305,90 доларів США. Для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальник разом з відповідачем ОСОБА_1 13.08.2008 уклали договір іпотеки № ZPVLGA, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надали іпотеку нерухоме майно квартиру, загальною площею 52.92 кв.м, житловою площею 30.30 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по Ѕ частині кожному на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 145338,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.12.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2013 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення кредитором спадкодавця відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2014 рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2013 по даній справі змінено в частині правового обґрунтування відмови у позові.

Відповідно до вказаного рішення апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2014 22.03.2013 банком було направлено претензію кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори. 14.04.2013 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, відповідно до якого банк пред`явив свої вимоги, які залишилися без задоволення.

23.11.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 представником АТ КБ «ПриватБанк» надіслані листи-претензії із вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

07.02.2019 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право у судовому порядку.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Відповідно зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13.08.2019 у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 01.04.2020 у справі 520/13067/17 (пункт 39). Сталість судової практики з цього питання знайшла своє відображення і у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 562/2627/18, від 22.07.2020 у справі №2-1308/11, від 23.02.2022 року у справі № 201/4783/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , яка була іпотекодавцем зобов`язання за договором іпотеки включаються до складу спадщини, яку прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця, а також порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У ході розгляду справи №314/4161/13-ц про звернення стягнення кредитором спадкодавця, Банку було відмовлено в задоволені позову, та відповідно до рішення суду апеляційної інстанції від 08.04.2014 по справі №314/4161/13-ц, вбачається обізнаність кредитора про смерть спадкодавця ще до 22.03.2013, так як у цю дату Банк направив претензію кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори, проте вимогу до спадкоємця ОСОБА_1 позивач надіслав 14.04.2013, при цьому така вимога взагалі не надсилалася спадкоємцю ОСОБА_2 на той час, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, встановлено факт того, що позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, передбачений статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї статті позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

З огляду на таке, кредитор до звернення з позовом до суду повинен був визначити коло спадкоємців, кожному з котрих надіслати претензію-вимогу з необхідністю погашення боргу спадкодавця, визначити вартість предмета іпотеки на час звернення з позовом до суду, та довести до суду належними та допустимими доказами невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, але невиконання цього позивачем несе певні ризики для нього в ході розгляду справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Також слід зазначити, що стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1281-1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.

Строк пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємиці повинен обчислюватися саме з 22.03.2013.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно спадкодавця та виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

22.08.2022