Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1135/22
Провадження № 2/711/1293/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі: Копаєвій Є.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просила в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнути на її користь з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПАТ «Княжа») суму коштів в розмірі 27 900,22 грн., а з ОСОБА_4 28 105 грн. Також позивачка просила в якості відшкодування судових витрат стягнути солідарно з відповідачів на її користь 908 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з вини ОСОБА_4 сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивачки. Відповідно до висновку експерта від 04.02.2021р. вартість відновлювального ремонту автомобілю позивачки складає 220 695,73 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 141 212,88 грн. Фактично на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобілю позивачка витратила 158 105 грн. Страховиком відповідача позивачці було відшкодовано 102 099,78 грн. (страхова виплата), хоча ліміт відповідальності страховика складає 130 000 грн. Тож позивачка вважає, що ПАТ «Княжа» має доплатити їй страхове відшкодування в сумі 27 900,22 грн., а ОСОБА_4 різницю між вартістю фактично завданої шкоди (вартість відновлювального ремонту) та належною страховою виплатою, що складає 28 105 грн.

Від відповідача ПАТ «Княжа» надійшов відзив на позовну заяву, в якому той заперечив проти позовних вимог в частині вимог до ПАТ «Княжа». Свою позицію обґрунтовує тим, що страхове відшкодування розраховувалось на підставі звіту про оцінку майна, складеному у відповідності до закону, а відтак відсутні правові підстави для обчислення розміру шкоди на підставі експертного висновку, замовленого позивачкою.

Відповідач ОСОБА_4 письмового відзиву до суду не подавав.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.07.2021 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.10.2021р. від представника ОСОБА_4 адвоката Драченка В.В. до суду надійшло письмове клопотання про визнання доказів недостовірними та недостатніми, в якому представник відповідача просив визнати недопустимим та недостатніми надані позивачкою письмові докази (рахунок на оплату №348 від 26.04.2021р., акт надання послуг №91 від 26.04.2021р., розрахункова квитанція серії ЛЛКД 173243 від 26.04.2021р.). Також в такому клопотанні представник відповідача просив відмовити позивачці у позові в повному обсязі.

06.04.2022р. представником позивачки ОСОБА_5 надано суду письмові заперечення на клопотання представника відповідача про визнання доказів недостовірними та недостатніми, в яких зазначено про відсутність обставин, які спростовують належність та допустимість наданих позивачем письмових доказів.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав, визначених у позові. Зауважила, що позивачка не погодилась із розміром завданої їй шкоди, визначним у звіті про оцінку майна, а тому й замовила експертизу. Зазначила, що позивачці мають бути відшкодовані за рахунок відповідачів повністю всі витрати, які позивачка понесла у зв`язку з оплатою відновлювального ремонту її автомобілю.

Представник відповідача адвокат Драченко В.В. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у позові. Пояснив, що надані стороною позивача докази на підтвердження фактично понесених витрат є неналежними та недопустимими, оскільки виконавець послуг з ремонту автомобіля ФОП ОСОБА_6 не має права здійснювати роздрібний продаж автозапчастин та приймати від клієнтів готівковий розрахунок у розмірі понад 50 000 грн. на день. Зауважив, що розмір завданих позивачці збитків належним чином визначений ПАТ «Княжа» та компенсований в порядку, передбаченому законом, а отже відсутні будь-які правові підстави для покладення на ОСОБА_4 додаткового обов`язку з відшкодування матеріальних збитків.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

30.01.2021р. о 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 керував автомобілем «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Шевченка, 420 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху України, під час перестроювання з лівого в правий ряд, не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроюватися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого автомобіль «Лексус» здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що був припаркований на парковці вздовж дороги, після чого автомобіль «Мазда» відштовхнуло та він здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був припаркований, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2021 у справі №711/794/21 ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні ДТП /а.с. 8 т. 1/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «Княжа» згідно полісу обов`язкового страхування №201548851. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., франшиза 0 грн.

Позивачка ОСОБА_3 є власником автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 7 т. 1/.

02.02.2021р. ПАТ «Княжа» було повідомлено про страховий випадок.

11.02.2021р. представником ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення ПАТ «Княжа» було здійснено огляд автомобіля позивачки з метою здійснення оцінки вартості матеріального збитку, за наслідками чого складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 23.02.2021р. за вих. №24948. Згідно такого звіту вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного власнику після аварійного пошкодження автомобілю «Лексус», д.р.н. НОМЕР_2 , станом на 11.02.2021р. дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини 115 943,77 грн. /а.с. 115-135 т. 1/.

Згідно страхового акту №30 від 03.03.2021р. ПАТ «Княжа» прийняте рішення про здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 102 099,78 грн. на користь позивачки в якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю позивачки. Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено, виходячи з вартості відновлювального ремонту на підставі звіту від 23.02.2021р. з відрахуванням ПДВ на запасні частини, про що було повідомлено позивачку листом ПАТ «Княжа» від 05.03.2021р. за вих. №2364 /а.с. 11, 55 т. 1/.

05.03.2021р. ПАТ «Княжа» перерахувало на користь позивачки страхове відшкодування в розмірі 102 099,78 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку позивачки /а.с. 85 т. 1/.

За замовленням позивачки було складено висновок експерта №29 від 04.02.2021р. яким визначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , що мало місце 14.12.2021р., складає 141 212,88 грн. При цьому експертом обчислено, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю складає 220 695,73 грн /а.с. 56-79 т. 1/.

Автомобіль позивачки відремонтований 26.04.2021р. ФОП ОСОБА_6 . Вартість ремонтних робіт склала 158 330 грн., які були сплачені позивачкою на користь ФОП ОСОБА_6 , що підтверджується актом надання послуг №91 від 26.04.2021р. та розрахунковою квитанцією від 26.04.2021р. /а.с. 82, 84 т. 1/.

Оскільки фактичні витрати, які зроблені позивачкою для відновлення стану її автомобілю після ДТП складають 158 330 грн., а їй за рахунок ПАТ «Княжа» компенсовано лише 102 099,78 грн., то позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961).

Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом ст.ст. 28, 29 Закону №1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019р. у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_4 та отримання позивачем від ПАТ «Княжа» суми страхового відшкодування у розмірі 102 099,78 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна та відшкодування винуватцем ДТП збитків, які перевищують ліміт страхового відшкодування.

Стосовно позовних вимог до ПАТ «Княжа» суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону №1961 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п. 34. 3 ст. 34 Закону №1961).

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону №1961 визначено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Аналіз зазначеним норм свідчить, що Законом №1961 не врегульовано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця у сумі страхового відшкодування. Натомість, за змістом п. 34.3 ст. 34 Закону №1961 право потерпілого на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди безпосередньо пов`язане із належністю виконання страховиком свого обов`язку, передбаченого п. 34.2 ст. 34 Закону №1961.

В цьому контексті слід звернути увагу, що потерпілий не позбавлений права на замовлення експертного дослідження для встановлення розміру завданих йому збитків, проте виготовлений на замовлення потерпілого експертний висновок у такому випадку не має автоматичного пріоритету над звітом про оцінку майна, складеним за замовленням страховика у відповідності до вимог ст. 34 Закону №1961, за умови якщо такий звіт відповідає встановленим законом вимогам (складений належним оцінювачем та у відповідності до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 (далі Методика оцінки).

По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що ПАТ «Княжа» з дотриманням вимог, передбачених ст. 34 Закону №1961, здійснило оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачці, оскільки направило відповідного оцінювача ТОВ «ЕАК «Фаворит» до позивачки. 11.02.2021р. оцінювачем було проведено огляд пошкодженого автомобіля в присутності повіреної особи позивачки, що підтверджується протоколом огляду /а.с. 134-135/, а за наслідками огляду складений звіт про визначення вартості матеріального збитку /а.с. 115-135/.

Замовлений ПАТ «Княжа» звіт від 23.02.2021р. за вих. №24948 складений ТОВ «ЕАК «Фаворит», яке є сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, а сам звіт повністю відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методиці оцінки, а також іншим нормативно-правовим актам, а тому судом не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали використанню відомостей такого звіту при обчисленні ПАТ «Княжа» розміру страхового відшкодування.

В той же час суд бере до уваги, що аналіз змісту норм ст.ст. 35, 36 Закону №1961 свідчить, що виплата страхового відшкодування потерпілій особі здійснюється страховиком після узгодження його розміру й на підставі заяви про страхове відшкодування, в якій зазначається зміст майнової вимоги.

В цьому контексті суд зауважує, що відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивачка не погодилась зі змістом звіту про визначення вартості матеріальних збитків, складеним за замовленням ПАТ «Княжа», та не узгодила суму страхового відшкодування, а відтак відсутні правові підстави для покладання на страховика обов`язку здійснити обчислення розміру страхового відшкодування на підставі експертного висновку, складеного за замовленням позивачки 04.02.2021р. всупереч вимог п. 34.3 ст. 34 Закону №1961.

Посилання позивачки на те, що нею направлялась вимога про виплату їй повної суми страхового відшкодування, як свідчення відсутності згоди з розміром страхового відшкодування і повідомлення про це страховика, не є підтвердженням того, що позивачка не надавала згоди на отримання страхового відшкодування в розмірі, обчисленому страховиком на підставі звіту, звертаючись до страховика з заявою про страхове відшкодування. Надана позивачкою заява про страхове відшкодування від 25.02.2021р., з урахуванням того, що до неї не додано доказів щодо часу її направлення ПАТ «Княжа», розцінюється судом лише як направлена позивачкою вимога щодо збільшення суми страхового відшкодування.

Одночасно суд звертає увагу, що позивачкою не надано доказів й на підтвердження того, що після оплати ремонту свого автомобіля, вона у відповідності до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону №1961 зверталась до ПАТ «Княжа» з заявою про доплату їй сум ПДВ, внаслідок того, що нею фактично було здійснено оплату ремонту автомобіля. Отже в даному випадку ПДВ в сумі 13 843,99 грн. входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто позивачці страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту та розгляду цього питання страховиком в порядку, визначеному законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ПАТ «Княжа» у спірних правовідносинах діяло цілком правомірно і не допустило неправомірних дій чи бездіяльності щодо позивачки, а тому позовні вимоги до цього відповідача не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог до ОСОБА_4 слід зауважити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачці пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачці розмір страхового відшкодування, оскільки фактично на відновлення автомобіля нею було витрачено 158 330 грн., а отримано в якості страхового відшкодування лише 102 099,78 грн. За таких обставин з відповідача ОСОБА_4 , як з винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, незважаючи на те, що частина такої різниці перебуває в межах лімітів страхових виплат, оскільки різниця між виплаченою позивачці страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 30.10.2019р. у справі № 753/4696/16-ц, від 22.04.2020р. у справі № 756/2632/17, від 15.10.2020р. у справі №755/7666/19.

Разом з тим, слід звернути увагу, що підставою позову є необхідність відшкодування понесених позивачкою фактичних збитків на суму 158 330 грн., тобто витрат, які були зроблені позивачкою для відновлення належного технічного стану її автомобілю.

На підтвердження фактичних витрат позивачкою надано акт надання послуг №91 від 26.04.2021р. та розрахункову квитанцію серії ЛЛКД №173243 від 26.04.2021р. Оцінюючи такі докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності суд виходить з того, що за формою та змістом такі документи відповідають вимогам, встановленим законом.

Зауваження представника відповідача щодо невідповідності змісту розрахункової квитанції вимогам до організації готівкових розрахунків, встановленим п. 6, 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017р. №148, не є підставою для визнання такої розрахункової квитанції недопустимим доказом, оскільки дана обставина може свідчити про наявність порушень готівкових розрахунків, проте не нівелює факту здійснення такого розрахунку між надавачем та споживачем послуг.

Цілком доречними є зауваження представника відповідача щодо відсутності у ФОП ОСОБА_6 дозволу здійснювати господарську діяльність з роздрібної торгівлі автомобільними запчастинами (код КВЕД 45.32). Разом з тим, за даними ЄДРПОУ такий суб`єкт підприємницької діяльності має зареєстрований вид господарської діяльності за кодом КВЕД 45.20, що передбачає технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. За таких обставин, такий суб`єкт господарювання мав право здійснювати відновлювальний ремонт автомобілю позивачки, проте обґрунтованість витрат, пов`язаних з таким ремонтом, зокрема в частині вартості продажу замінених деталей, має додатково перевірятись судом за ознакою виправданості та розумності такої вартості.

В цьому контексті слід звернути увагу, що на підтвердження вартості матеріальних збитків позивачкою надано суду висновок експерта №29 від 04.02.2021р., яким передбачено що вартість відновлювального ремонту автомобілю позивачки складає 220 695,73 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 141 212,88 грн.), з яких вартість запасних частин 177 401,54 грн., вартість ремонтних робіт 43 294,19 грн.

З наданого відповідачем ПАТ «Княжа» звіту про визначення вартості матеріальних збитків від 23.02.2021р. за вих. №24948 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобілю позивачки складає 199 194,08 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 115 943,77 грн.), з яких вартість запасних частин 166 500,63 грн., вартість ремонтних робіт 32693,45 грн.

Проаналізувавши зміст акту про надання послуг №91 від 26.04.2021р. суд доходить висновку, що ФОП ОСОБА_6 здійснено ремонтно-відновлювальні роботи автомобілю позивачки за загальною ціною 158 105 грн., з яких вартість запасних частин 115 100 грн., вартість ремонтних робіт 43 230 грн. За таких обставин понесені позивачкою витрати на відновлювальний ремонт її автомобіля після ДТП, спричиненого з вини відповідача ОСОБА_4 , суд визнає належним чином обґрунтованими в розмірі 158 105 грн., незважаючи на те, що фактично позивачкою сплачено на 225 грн. більше (усього за квитанцією сплачено 158 330 грн.).

Згідно ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 суми коштів в розмірі 28 105 грн. не перевищують різниці між фактичними збитками позивачки та сумою отриманого страхового відшкодування і ПДВ, яке може бути виплачено їй страховиком, то такі вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині майнових вимог до відповідача ОСОБА_4 , то на підставі ст.ст. 11, 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою, слід компенсувати за рахунок такого відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (50,18% від загальної ціни позову). При зверненні з позовом позивачкою сплачено 908 грн. судового збору, а відтак за рахунок ОСОБА_4 їй має бути відшкодовано 455,66 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, прож. АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування шкоди 28 105 грн., а також судовий збір в розмірі 455 грн. 66 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 21 листопада 2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко