ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №522/20549/20

Апеляційне провадження №22-ц/813/4857/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Хаджи Ірини Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Домусчі Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (далі-КП «ЖКС «Фонтанський»), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті нежитлового приміщення.

Позов мотивований тим, що їй на праві власності належать нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 . 28 травня 2020 року нею виявлено факт залиття вказаного приміщення, про що КП «ЖКС «Фонтанський» складений відповідний акт, в якому причиною залиття зазначено незадовільне технічне обслуговування сантехнічного обладнання мешканцями квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачці ОСОБА_2 . Зазначила, що вимушена була здійснити капітальні ремонті роботи у ванній кімнаті. За висновками експертного дослідження від 05 жовтня 2020 року розмір завданої матеріальної шкоди склав 25 400 грн. Також вказала, що діями відповідачки їй завдано моральні страждання, які полягали у: перебуванні у стресовому стані, погіршенні її стану здоров`я, понесенні незапланованих витрат, порушенні звичного життєвого ритму, емоційній напрузі через необхідність здійснення ремонтних робіт, пошуку майстрів, замовленні судової експертизи.

На підставі наведеного, просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 25 400 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, вартість експертного дослідження у розмірі 3 500 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 19 340,80 грн (а.с.1-8, 36-44).

У відзиві на позов адвокат Пилаєва В.В. в інтересах ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. Зазначала, що акт залиття від 28 травня 2020 року складений без дотримання форми, встановленої у Додатку №4 до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року. ОСОБА_2 ніхто не сповіщав про обставини залиття, необхідність обстеження її квартири та не ознайомлював з цим актом. Висновок експертного дослідження від 05 жовтня 2020 року не є належним та допустимим доказом, оскільки здійснений без проведення досліджень причин залиття та складений після проведення ОСОБА_1 капітального ремонту на підставі фотокарток та акту (а.с.58-66).

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Хаджи І.Д. подано відповідь на відзив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, просила задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.87-94).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.163-170).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та задовольнити позов у повному обсязі (а.с.174-180).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- акт залиття від 28 травня 2020 року відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством, та складений належною комісією,

- відповідачкою не спростовані обставини, викладені в акті, а її відсутність під час складання не є доказом його неправильності чи неналежності,

- експертне дослідження складено кваліфікованим спеціалістом та у відповідності до всіх встановлених вимог законодавства.

Правом на відзив на апеляційну скаргу учасники процесу не скористалися.

КП «ЖКС «Фонтанський» належним чином повідомлене про слухання справи в апеляційній інстанції 15 листопада 2022 року об 14.00 год. (а.с.219).

Адвокат Пилаєва В.В. в інтересах відповідачки ОСОБА_2 надала суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року задоволена та проведення розгляду справи призначено в режимі відеоконференції (а.с.220-224).

Сповіщення про слухання справи ОСОБА_1 підтверджується її заявою про відкладення розгляду справи з причин неможливості прийняти участь у розгляді справи 15 листопада 2022 року об 14.00 год., у зв`язку з введенням на території України воєнного стану (а.с.227).

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних причин відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим залишила без задоволення заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату, з огляду на таке.

За положеннями ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені серед іншого повноваження судів. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені (ст.12-2 Закону). Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст.26 Закону).

Введення в дію воєнного стану на території країни само по собі не може бути поважною причиною для відкладення розгляду справи та неможливості позивача прийняти участь у розгляді справи. За наявності відповідних обставин воєнний стан може бути поважною причиною для неможливості прийняти участь у судовому засіданні, але позивачка не зазначила жодної такої обставини. Судом враховано, що ОСОБА_1 не вказала своє місце перебування на теперішній час, тільки зазначила, що перебуває за межами міста Одеси. При цьому, заява про відкладення розгляду справи направлені одеською кур`єрською службою доставки (а.с.228).

Позивач, будучі обізнаним про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не виявила бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України, чим проявила пасивну процесуальну поведінку.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії», зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегією суддів враховано:

- перебування справи в провадженні апеляційного суду з жовтня 2021 року;

- апеляційна скарга подана представником позивачки адвокатом Хаджи І.Д., на підтвердження її повноважень в суді апеляційної інстанції наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги №22 від 29 липня 2020 року (а.с.182). Будь-яких заяв з приводу розірвання даного договору ні від адвокату, ні від позивачки не надходило;

- не зазначення ОСОБА_1 в заяві від 14 листопада 2022 року про відкладення розгляду справи які додаткові обставини вона має намір повідомити суду апеляційної інстанції, окрім зазначених в апеляційній скарзі;

- положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб.

Також враховано, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1, від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 15 листопада 2022 року у відсутності позивачки, належним чином повідомленої про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який прийняв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем акт від 28 травня 2020 року та експертне дослідження від 05 жовтня 2020 року не є належними та допустимими доказами, що підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданою позивачу шкодою. Позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних страждань, а тому суд зробив висновок про відмову в стягненні моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03 серпня 2018 року (а.с.12).

28 травня 2020 року комісією КП «ЖКС «Фонтанський» у складі голови комісії майстра з ремонту Мудрик Н.В. та членів комісії: майстра ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 , представників організації, яка обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника квартири, власника нежитлового приміщення складений акт про те, що 28 травня 2020 року у будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , виявлені сліди залиття у ванній кімнаті площею 2 кв.м., внаслідок чого пошкоджено плитку на стінах та підлозі, двері та дверний пройом, є необхідність у заміні плитки і капітальному ремонті ванної кімнати.

В акті зазначено, що причиною залиття є незадовільне технічне обслуговування сантехнічного обладнання мешканцями квартири АДРЕСА_2 . Яке саме сантехнічне обладнання в квартирі АДРЕСА_3 потребує ремонту та належного обслуговування достеменно встановити неможливо, так як мешканців квартири АДРЕСА_3 , які періодично заливають нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , тривалий час дома не з`являються.

Згідно акту висновки та рекомендації комісії такі: у нежитловому приміщенні №24 наявні значні пошкодження ванної кімнати, а саме: стін, підлоги, дверей, дверного пройму, зважаючи на це, потрібно зробити капітальний ремонт із заміною всієї плитки у ванній кімнаті та дверей з дверним пройомом у приміщенні №24.

Акт про залиття підписаний членами комісії, ОСОБА_1 та засвідчений керівником дільниці №8 КП «ЖКС «Фонтанський» (а.с.13).

Відповідно до експертного дослідження №145/20, складеного 05 жовтня 2020 року судовим експертом Сікорською О.А., розмір матеріальної (майнової) шкоди, який завданий власнику нежитлового приміщення АДРЕСА_5 , внаслідок залиття становить 25 400 грн. (а.с.14-19).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.ч.1,2ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1,2ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

Разом з тим, за правилами ч.2ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

Згідно з п.2.3.6 Правил від 25 серпня 2005 року №927/11207, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в Додатку 4 до Правил.

В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття .

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року №12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

З наведеного вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач повинна надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття її нежитлового приміщення, зокрема, акт комісії, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття.

Отже, враховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наданий позивачем акт про залиття від 28 травня 2020 року не відповідає вимогам, що визначені нормами чинного законодавства. Зокрема, складений невідповідною комісією, з його змісту неможливо встановити, що стало дійсною причиною залиття приміщення позивача та конкретних осіб, які допустили таке залиття. Інформація, що міститься в наданому акті, має суперечливий характер і не підтверджує факту залиття нежитлового приміщення №24 мешканцями розташованої вище квартири АДРЕСА_3 саме 28 травня 2020 року з одночасним фіксуванням відомостей щодо винної сторони.

Суд встановив, що вказаний акт містить дані про те, що комісія не відвідувала квартиру АДРЕСА_3 для перевірки факту та причин залиття. При цьому, не містить відомостей про те, що відповідачка запрошувалася до огляду нежитлового приміщення №24 чи вказаний акт був вручений їй, що позбавило її можливості подання доводів на його спростування.

В акті зазначено саме про ймовірність причини залиття, проте відсутня дата залиття, внаслідок чого неможливо встановити конкретну дату та наявні пошкодження. Дивлячись на те, що стороною позивача надані фотокартки пошкодженого санвузла, датовані 25 травня 2020 року, а в акті вказано, що факт залиття виявлено 28 травня 2020 року.

Зазначені обставини ставлять під сумнів те, що залиття квартири сталося саме внаслідок недбалих дій відповідачки у справі.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що акт від 28 травня 2020 року є належним і допустимим доказом у справі, судом апеляційної інстанції не приймається до уваги з вищевикладених мотивів.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, що експертне дослідження №145/20 від 05 жовтня 2020 року складено кваліфікованим спеціалістом та у відповідності до всіх встановлених вимог законодавства, та погоджується з висновками районного суду щодо визнання його неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки вказаний висновок ґрунтується на документах складених з порушенням вимог законодавства (акту від 28 травня 2020 року), без проведення досліджень причин залиття, обстеження нежитлового приміщення позивачки та квартири відповідачки, в ньому наявні суперечності з відомостями самому акту залиття. Крім того, він складений без огляду пошкодженого приміщення (оскільки позивачем було здійснено його ремонт), на підставі лише вказаного акту та фотокарток, датованих раніше ймовірної дати залиття приміщення, вказаної в акті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що залиття санвузла позивачки відбувалось систематично, про що зазначено в акті, є голослівними і не підтверджені жодними доказами. А посилання на фотокартки, датовані 25 травня 2020 року, не є доказом систематичного залиття нежитлового приміщення, належного позивачки, саме з вини відповідача у справі.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про те, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б наявність вини відповідача у завданні матеріальної шкоди позивачу, то відповідно відсутні правові підстави вважати, що відповідачем у справі була завдана і моральна шкода. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що відповідачка не довела відсутності своєї вини у залитті нежитлового приміщення, також є безпідставними, оскільки спростовані матеріалами справи, які оцінені судом та якими підтверджено відсутність вини відповідачки.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на низку постанов Верховного Суду апеляційний суд не бере до уваги, оскільки у зазначених справах були наявні різні фактичні обставини, до яких застосовано відповідний матеріальний закон, а тому ухвалені в них рішення не свідчать про неоднакове застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з судовим рішенням та переоцінки доказів у справі, власного тлумачення норм матеріального права.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, надав належну оцінку наданим у справі доказам, правильно здійснив тлумачення норм матеріального та процесуального права і застосував їх до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Хаджи Ірини Дмитрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: