Справа № 157/1364/21
Провадження №2/157/55/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Мазурика П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8 , і після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Факт належності спадкодавцю нерухомого майна підтверджується витягом з погосподарської книги Заліської сільської ради № 4 за 2021 рік. На момент смерті чоловіка спадщину шляхом спільного проживання у спадковому будинку прийняла вона та її син ОСОБА_9 . Останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, і спадкоємцем за законом після його смерті є вона, її невістка ОСОБА_6 та онук ОСОБА_7 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті її чоловіка є діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було роз`яснено про те, що через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, видати свідоцтво про право власності на спадщину на нерухоме майно не можливо.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мазурик П.А. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили, окрім того представник позивача ОСОБА_10 пояснив, що зазначений у позовній заяві житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав на праві спільної сумісної власності подружжя позивачці ОСОБА_2 та спадкодавцю ОСОБА_8 , а після смерті останнього позивачка як дружина та син спадкодавця, який проживав з останнім на момент смерті, успадкували в рівних частках належну ОСОБА_8 1/2 частину нерухомого майна в рівних частках, тобто по 1/4 частині житлового будинку та господарських споруд, а тому позивачка фактично є власником 3/4 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 подали до суду заяви, із змісту яких вбачається, що вони просять справу розглянути у їх відсутності та не заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_10 , з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Згідно із ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ст. 22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні положення містяться у ст. 60 Сімейного кодексу України.

Статтею 1226 ЦК передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 12 грудня 1963 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4, зворот, а.с. 64).

Згідно з архівним витягом від 16 червня 2021 року № 851/01.29 з протоколу засідання виконавчого комітету Заліської сільської Ради депутатів трудящих К.Каширського району Волинської області від 10 грудня 1963 року, ОСОБА_8 було вирішено виділити присадибну ділянку для будівництва житлового будинку.

З витягу з погосподарської книги № 4 за 2021 рік, довідки № 492 від 16 вересня 2022 року та копії технічного паспорта, виготовленого КП «Волинське ОБТІ» станом на 11 березня 2021 року вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», по АДРЕСА_1 був побудований у 1963 році, прибудова літ. «а» 1980 року, та біля будинку є погріб літ. «а1», хлів літ. «Б-1», хлів літ. «В-1», сарай літ. «в», хлів літ. «Г-1», сарай літ. «г», хлів літ. «Д-1», вбиральня літ. «Е», колодязь № 1, огорожі № 1, 2, і цей будинок зареєстрвоаний у погосподарській книзі за № 0315-1.

Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що побудований у сільській місцевості на відведеній у встановленому законом порядку для будівництва земельній ділянці та значиться у погосподарській книзі, не є самовільним будівництвом, та, у відповідності до ст. 22 КЗпШ України, це нерухоме майно вважається спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , і право кожного з них щодо володіння, користування і розпорядження цим майном є рівним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від серії НОМЕР_1 (а.с. 63). З дня його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинковолодіння. Заповіту спадкодавець не залишив.

Спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_2 та його син ОСОБА_9 , які постійно проживав із спадкодавцем на час смерті у вказаному житловому будинку, що підтверджується довідкою Сошичненської сільської ради від 16 вересня 2021 року № 492. Син спадкодавця ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після його смерті, зокрема, прийняв його син ОСОБА_7 , подавши приватному нотаріусу Камінь-Каширського районного нотаріального округу Горбачуку І.М. 9 липня 2021 року заяву про прийняття спадщини.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спадщину після смерті їхнього батька ОСОБА_8 у встановленому законом порядку не прийняли.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 його дружина ОСОБА_2 успадкувала 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, і стала власницею 3/4 частин вищезазначеного будинковолодіння.

Разом з тим, позивачці ОСОБА_2 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на нього (а.с. 23). За життя спадкодавець таких документів не мав та у позивачки їх теж немає.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 284638859 від 15 листопада 2021 року (а.с. 53), відомості про вказаний житловий будинок, зокрема, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні.

Відповідно до довідки КП «Волинське ОБТІ» від 23 лютого 2021 року № 1055 право власності на цей житловий будинок не зареєстровано.

Отже, позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, зокрема, і у порядку спадкування за законом, в нотаріальній конторі, а тому суд дійшов висновку, що за нею належить визнати право власності на 3/4 частин вищевказаного нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина Республіки Білорусь НОМЕР_5 , виданий 16 грудня 2008 року), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Камінь-Каширським РВ УМВС України у Волинській області), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_7 ), ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_8 ) про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частин житлового будинку (літ. «А-1»), прибудови літ. «а» та надвірних будівель і споруд (погріб літ. «а1», хлів літ. «Б-1», хлів літ. «В-1», сарай літ. «в», хлів літ. «Г-1», сарай літ. «г», хлів літ. «Д-1», вбиральня літ. «Е», колодязь № 1, огорожі № 1, 2, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Дата складення повного тексту рішення 10 листопада 2022 року.

Головуючий: О. В. Антонюк