Справа № 361/2634/21
Провадження № 2/361/709/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

представника позивача Клімушева Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал, треті особи приватний виконавець Валявський Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив суд визнати виконавчий напис №15973 від 30.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капіталзаборгованості у сумі 18 405,00 грн., що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 8 362,00 грн., понесені у зв`язку із поданням та розглядом даного позову, а саме: 908,00 грн. - оплата судового збору за подання позову, 454,00 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, 7000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Свій позов обґрунтовував тим, що 09.09.2019р. між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю ?Мілоан? був укладений кредитний договір № 5811802. Вказаний кредитний договір був оформлений та укладений в електронній формі на сайті ТОВ ?Мілоан? (https://miloan.ua/). Слід зауважити, що а ні примірника оригіналу, а ні копії вказаного кредитного договору позивачу не надавалась, а тому примірник договору у позивача відсутній. Оригінал кредитного договору знаходиться у ТОВ ?Мілоан? або у відповідача.

За умовами вказаного кредитного договору, позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 5000,00 гривень, а позичальник зобова`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Позивач отримав кредит на вказану вище суму та своєчасно його повернув. Тобто, Позивач сплатив заборгованість належним чином та в строки, передбачені умовами наданого кредиту.

В подальшому, та до моменту подання цього позову позивач не отримував жодних повідомлень чи претензій від ТОВ ?Мілоан? чи відповідача щодо наявності заборгованості за вказаним кредитом.

Про відкриття виконавчого провадження ВП № 64627332 від 24.02.2021р., відкритого приватним виконавцем Валявським Олександром Анатолійовичем про стягнення з позивача 18 405,00 грн. на підставі виконавчого напису № 15973 від 30.12.2020р. про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у сумі 18 405,00 грн., що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, позивач дізналася лише 12.03.2021р., саме тоді з позивача приватним виконавцем було стягнуто всю нараховану заробітну плату у розмірі 9500,00 грн., яка була нарахована на картковий рахунок, що відкритий в АТ ?Райффайзен Банк Аваль?. Слід також додати, що з позивача 17.03.2021р. приватним виконавцем було стягнуто заробітну плату у розмірі 2500,00 грн.

Звертає увагу суду, що арешт та стягнення всієї суми нарахованої заробітної плати з позивача, з грубим порушенням положень Закону України ?Про виконавче провадження?, оскільки таким стягненням, приватний виконавець фактично залишив позивача та його родину з малолітніми дітьми без засобів існування.

Позивач ознайомився з копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64627332 від 24.02.2021р., та іншими документами виконавчого провадження - 12.03.2021р. Позивач звертає увагу суду, що товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал, як кредитором, не направлялось жодних повідомлень позивачу, як боржнику про наявність заборгованості та необхідність її погашення.

Враховуючи вищезазначене, позивач вказує, що є всі підстави вважати, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог закону, оскільки приватний нотаріус Баршацький Ігор Вікторович на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняв документи, які не передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та надані відповідачем документи на підтвердження вимог про стягнення боргу містять протиріччя між встановленою кредитним договором сумою боргу, яку мав повернути позивач, та сумами, заявленими відповідачем до стягнення.

Відповідачем не надано доказів безспірності боргу, відсутній розрахунок заборгованості. Не надано нотаріусу і повідомлення про отримання боржником повідомлення - вимоги.

Враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису №15973 від 30.12.2020 р. визначена відповідачем заборгованість не є безспірною, не надано вимоги про погашення боргу, відсутнє підтвердження про вручення повідомлення з вимогою боржнику, відтак вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

05 квітня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 07 липня 2021 року.

20 липня 2021 року від ТОВ Фінансова компанія Кредит-Капітал надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідача посилається на те, що 9 вересня 2019 року між ТОВ ?Мілоан? та ОСОБА_1 , було укладено Кредитний договір № 5811802 відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти на наступних умовах:

1) сума кредиту - 5 000,00 грн.;

2) проценти за користування кредитом: 1875,00, 00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день с користування кредитом;

3) дата повернення кредиту - 24.09.2020 рік.

Кредитним договором, що укладений з позивачем чітко передбачено предмет договору, пункт 1.1. кредитного договору № 5811802 від 09.09.2019 року вказує, що позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позича зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

П. 2.4.1. кредитного договору передбачає зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору.

ТзОВ ?Мілоан? свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі надавши йому, відповідно до п 1.1. кредитного договору кредитні кошти, в свою чергу позичальник свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав, відповідно до умов кредитного договору мав повертати кредитні кошти згідно з графіком розрахунків, передбаченого у додатку № 1 до кредитного договору № 5811802 від 09.09.2019 року.

Відповідно до умов чинного законодавства та п. 3.2.6. кредитного договору № 5811802 від 09.09.2019 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

Тому, 28.11.2019 року між ТзОВ ?Мілоан? та відповідачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено договір відступлення прав вимоги №42-МЛ від 28.11.2019 р. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ ?Мілоан?, в тому числі і до позивача за кредитним договором.

Позивач стверджує, що вчасно повернув отримані ним в кредит від ТОВ ?Мілоан? кошти, однак жодного доказу, що підтверджував би повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 5811802 не надав.

З дотриманням усіх умов п.п. 2.1 п. 2 глави 16 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.20212 №296/5, відповідачем 07.12.2020 року, вих. № 19389798/2 була подана заява на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому Ігорю Вікторовичу.

Відповідачем при подачі заяви на вчинення виконавчого напису від 07.12.2020 року було надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 5811802 від 09.09.2019 року виключно щодо грошових сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безспірний характер.

Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5811802 від 09.09.2019 року було передано відповідачу від первинного кредитора ТОВ ?Мілоан? згідно з договором відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28.11.2019 року. Тобто після отримання права вимоги до позивача, відповідачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.

Станом на 07.12.2020 року сума заборгованості позивача становить 17475 грн. 00 коп., відповідно до виписки особового рахунку за кредитним договором. З них:

Прострочене тіло кредиту - 5000, 00 грн.

Прострочені проценти - 9375, 00 грн.

Відповідачем було проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості позивача та виконання кредитних зобов`язань, а саме:

1) Позивачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості № 19389798/1 від 13.11.2020 року;

2) Надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання.

Також відповідач вважає необгрунтованою позивачем вимогу про стягнення на його користь судових витрат в розмірі 7 000, 00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі, та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між 09.09.2019 р. між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю ?Мілоан? був укладений кредитний договір № 5811802 в електронній формі на сайті ТОВ ?Мілоан? (https://miloan.ua/). За умовами вказаного кредитного договору, позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 5000,00 гривень, а позичальник зобова`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

30.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем був винесений виконавчий напис №15973, згідно якого було звернуто стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №5811802 від 09.09.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю ?Мілоан?, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №42-МЛ від 28.11.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал за кредитним договором № 5811802 від 09.09.2019 року.Зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 28.11.2019 року по 28.10.2020 року в розмірі 17475,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 600,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9375,00 грн; строкової заборгованості за штрафами і пенями (нараховано з 25.09.2019 року до 28.11.2019 року) становить 2500,00 грн., також стягнуто плати із стягувача в розмірі 930,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 18405,00 грн.

24.02.2021р. приватним виконавцем Валявським Олександром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження ВП № 64627332 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказам; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подаються докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначено Законом (тут і далі Закон в редакції на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України Про нотаріат).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19.

Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" в редакції, чинній на момент видачі виконавчого напису, визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять, окрім того постанова Кабінету Міністрів України за № 1172 від 29 червня 1999 року не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Надані ТОВ Фінансова компанія Кредит Капітал виписка з особового рахунка за кредитним договором № 5811802 від 09.09.2019 року, яка складена та підписана представником за довіреністю ТОВ Фінансова Компанія Кредит-Капітал, не є належним доказом в силу розуміння вищенаведених норм.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Із матеріалів справи також вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Коімушевим Є.В. укладений договір № 12/03-21 про надання адвокатом правової допомоги від 12.03.2021 року та додаткову угоду №01 до договору № 12/03-21 про надання адвокатом правової допомоги від 12.03.2021 року. Згідно договору позивачем сплачено 7000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, враховуючи надані докази та вищезазначені вимоги, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволений, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які підтверджуються квитанцією № 31977 від 24.03.2021 року на суму 908 грн. 00 коп. та квитанцією №32035 від 24.03.2021 року 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 76-83, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 15973, вчинений 30 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал, заборгованості за кредитним договором № 5811802 від 09.09.2019 року у сумі 18405 грн. 00 коп. за період з 28.11.2019 року по 28.10.2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.