Справа № 369/5961/21
Провадження №2/369/1267/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участі секретаря Миголь М.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувають матеріалі цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

05.07.2022 року через підсистему «Електронний суд» відповідачем по справі ОСОБА_2 було подано до суду клопотання про поновлення строків подачі зустрічного позову по справі.

07.07.2022 року через підсистему «Електронний суд» відповідачем по справі ОСОБА_2 було подано до суду клопотання, в якому останній просиврозглянути зустрічний позов до справи.

В додатках до даного клопотання відповідач додав зустрічну позовну заяву згідно якої просив суд: провести судове психічне та психологічне дослідження стану психіки ОСОБА_1 , на предмет стабільності, наявності відхилень та роздвоєння особистості та інших травм; назначити обов`язкові сеанси спільної медіації, 10 сеансів для обговорення питань накоплених образ та інших психологічних емоційних моментів; витребувати у ОСОБА_1 справки з офіційними доходами та характеристиками з місця проживання; витребувати яким чином матір ОСОБА_1 забезпечує умови проживання, харчування, гарного стану здоров`я дитини; визначити місце проживання спільного сина ОСОБА_3 з батьком задля максимальних інтересів дитини, а матері назначити гарний графік спілкування з дитиною; встановити штрафні санкції щодо ОСОБА_1 на випадок якщо вона знову вивезе дитину під час своїх годин спілкування у невідомому напрямку на невизначений термін без письмового погодження батька ОСОБА_3 у розмірі 100 000 гривень за кожний день скривання сина та з можливістю безпосереднього витребовування через працівника виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку сторін фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, матеріали клопотання та зустрічної позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту третьої частини першої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В той же час пункт шостий частини другої статті 43 ЦПК України визначає що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частина перша статті 49 ЦПК України визначає що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою суду від 14.06.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Даною ухвалою було визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Визначено що за приписами ч. 1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Копія відповідної ухвали була отримана відповідачем ОСОБА_2 30.08.2021 року, що підтверджується письмовою розпискою наявною в матеріалах справи.

На виконання положень ч. 1 ст.189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі.

Завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 189 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Ухвалою суд від 31.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Таким чином судом встановлено, що вищезазначена зустрічна позовна заява подана відповідачем на стадії судового розгляду справи по суті, в порушення строків визначених статтею 193 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч.1 ст.120 ЦПК України).

Відповідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 193 ЦПК України визначає що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо виконання судового рішення, як завершальній стадії судового розгляду. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).

Європейським судом з прав людини від 08 січня 2008 року при розгляді заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналогічні висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/17563/19 та від 23 грудня 2020 року у справі № 557/94/19.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Підстави наведені відповідачем для поновлення процесуального строку для подачі зустрічної позовної заяви, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципам рівності сторін та юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Аналіз наведених рішень ЄСПЛ свідчить про те, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу, в тому числі при вирішенні питання про поновлення строків для вчинення процесуальних дій.

За положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Із матеріалів справи вбачається, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, при цьому у відповідача було достатньо часу щоб подати зустрічну позовну заяву під час підготовчого провадження.

Навіть перебуваючи за кордоном, відповідач міг використовувати альтернативні механізми для реалізації учасником судового процесу свого права на подачу зустрічної позовної заяви, в тому числі засобами електронного або поштового зв`язку, а також за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Тому в клопотанні відповідача про поновлення процесуального строку для подачі зустрічної позовної заяви необхідно відмовити.

Враховуючи наведені обставини, зустрічна позовна заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 193, 194, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити відповідачу ОСОБА_2 у поновленні процесуального строку на подачу зустрічної позовної заяви.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Києво-Святошинського району про визначення місця проживання дитини - повернути заявнику.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 право звернутися до суду з позовною заявою з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя: А.Я. Волчко