Справа № 538/264/22
Провадження № 2/538/176/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2022 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя, і просить з урахуванням уточненої позовної заяви визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: автомобіль Opel Astra 2005 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шассі: НОМЕР_2 , вартістю 130 573,00 грн. та трикімнатну квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 339 528, 00 грн; у порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частки в спільному майні подружжя в сумі 87 000 грн., з урахуванням вже сплачених відповідачем коштів; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Opel Astra 2005 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шассі: НОМЕР_2 , вартістю 130 573, 00 грн. та трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 339 528,00 грн, припинивши право спільної власності ОСОБА_1 на автомобіль Opel Astra 2005 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шассі: НОМЕР_2 , та трикімнатну квартиру, за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказує, що 31.01.1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Вже більше року вони проживають окремо, ведуть окреме господарство і не спілкуються. Їх шлюбні відносити повністю закінчені і відповідачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. За час перебування в зареєстрованому шлюбі, ними за спільні кошти було придбано майно, а саме: автомобіль Opel Astra 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , придбаний 08.09.2021р, трикімнатна квартира, за адресою АДРЕСА_1 , придбана 12.12.2020 р. Зазначене вище майно зареєстровано на її ім`я, але було придбано в шлюбі і є спільним сумісним майном подружжя. При припиненні фактичних шлюбних відносин, відповідачем було запропоновано їй розділити майно мирним шляхом, на що вона погодилась. Оскільки автомобіль завжди був у користуванні відповідача, та в їх спільній квартирі вона не проживає, вона вирішила отримати грошову компенсацію своєї частки у вказаному спільному майні. Відповідач запропонував їй 300 500 грн. в якості компенсації 1/2 частини вартості всього сумісно нажитого майна - квартири та автомобілю. Вона на це була і залишається згодна. Після цього, відповідач лише частково сплатив їй грошову компенсацію її частки в спільному майні, а саме 213500 грн. Фактично відповідач володіє та користується їх спільно нажитим майном подружжя вже більше року і вимагає перереєструвати автомобіль та квартиру на його ім`я, але до цього часу повністю не виплатив грошовому компенсацію заначеного майна. Крім того, при зустрічі, відповідач відмовився виплачувані їй залишок вказаної суми, посилаючись на те, що їх спільно нажите майно коштує дешевше, ніж вони рахували при попередній домовленості.
Позивач та представник позивача в підготовче засідання не з`явились, в заявах до суду просили справу розглянути без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
Відповідач в підготовче засідання не з`явився, в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що згоден з вимогами позивача.
Суд розцінює заяву відповідача від 13.05.2022 року як заяву про визнання позову.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31.01.1987 р. уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2, після укладення шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_4 " (а.с. 13).
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2020 року, ОСОБА_1 придбала квартиру в АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, кількість житлових кімнат - 3 (три), господарська будівля, яка належить до цієї квартири - сарай (на плані літера Б) - 1/41 (одна сорок перша) частка (а.с.15-20).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідує, що автомобіль Opel Astra 2005 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шассі: НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_1 08.09.2021року (а.с.14).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Заводської міської ради від 09.02.2022 року № 113, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 ; склад сім`ї: ОСОБА_5 , 1987 р.н. - дочка, ОСОБА_6 , 2011 р.н. - онука (а.с.8).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 236731128 від 12.12.2020 року, за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2020 року, виданого приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріальної округу Полтавської області Домбровською Т.В. від 12.12.2020 року, зареєстровано право власності на квартиру в АДРЕСА_1 (а.с.21).
Згідно Звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна "3-х кімнатна квартира", що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 339 528 грн. (а.с. 25-43).
Відповідно до Звіту про оцінку майна Opel Astra, загальний легковий седан, 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , тип палива - бензин, вартість об`єкту оцінки становить 130 573 грн (а.с. 44-53).
Згідно ст.ст. 60, 61, 63 65, 66 та 68-71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 369 ЦК України регламеновано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Стаття 370 ЦК України визначає, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України.
Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Згідно ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Згідно п. 2, 9 ч. 1, 2 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
З матеріалів справи встановлено, щоринкова вартість об`єкту оцінки квартири становить 339 528 грн, а вартість об`єкту оцінки автомобіля Opel Astra, становить 130 573 грн, а відтак ціна позову становить 470 101 грн.
Тому судовий збір при подачі позову мав би становити 4 701,01 грн.
Враховуючи визнання відповідачем позову, положення ст.ст. 142, 176 ЦПК України, з відповідача слід на користь держави стягнути 2 350 грн 50 коп.
Щодо правничої допомоги, яку позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 1000 грн. суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 894 Долженко О.М. ( а.с.54, 55).
Однак, ці документи не є належними та допустимими доказами в підтвердження сплати коштів в розмірі 1 000,00 грн. Інших доказів, зокрема відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, позивачем не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничудопомогу на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 141-142, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: автомобіль Opel Astra 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі: НОМЕР_2 , вартістю 130 573,00 грн. та квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 339 528,00 грн.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на автомобіль Opel Astra 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі: НОМЕР_2 , вартістю 130 573, 00 грн. та квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, кількість житлових кімнат - 3 (три), господарська будівля, яка належить до цієї квартири - сарай (на плані літера Б) - 1/41 (одна сорок перша) частка, вартістю 339 528,00 грн.
Припинити право спільної власності ОСОБА_1 на автомобіль Opel Astra 2005 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі: НОМЕР_2 , та квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, кількість житлових кімнат - 3 (три), господарська будівля, яка належить до цієї квартири - сарай (на плані літера Б) - 1/41 (одна сорок перша) частка, вартістю 339 528,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , грошову компенсацію 1/2 частки в спільному майні подружжя в сумі 87 000 (вісімдесят сім тисяч) гривень, з урахуванням вже сплачених відповідачем коштів.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 2 350 (дві тисячі триста п`ятдесят) гривень 50 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота