ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1140/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/9803/20 Категорія: 301030300 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Зінченко Ю.О.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 ;

представник позивачів - адвокат Юдін В.С.

відповідачі ОСОБА_3 ;

представник ОСОБА_3 - адвокат Сенченков І.Г.;

ОСОБА_4 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Канті»;

особа, що подає апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яку подав її представник адвокат Сенченков І.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яку подав її представник адвокат Сенченков І.Г., на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Канті» про визнання правочину недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування та витребування майна,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Канті» про визнання правочину недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування та витребування майна.

В обґрунтування позову зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є їх батьком, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Померлий за життя заповіт не склав. Позивачі зазначають, що вони являються спадкоємцами першої черги за законом. На підставі заяви ОСОБА_1 в першій Черкаській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу за № 281/2018. На час відкриття спадщини ОСОБА_2 проживала разом із спадкодавцем, у зв`язку з чим вони є такими, що прийняли спадщину. Постановою державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. від 28.08.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. В ході підготовки документів, необхідних для оформлення спадкових прав, було встановлено, що 06.08.2019 року квартиру, яка входить до складу спадкового майна, на підставі підробленого свідоцтва про право власності на житло відповідачем ОСОБА_6 було передано до статутного капіталу ТОВ «Канті», учасником та директором якого він являється.

21 грудня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 1-3716 ТОВ «Канті» продало квартиру гр. ОСОБА_7 , який в подальшому 02.03.2020 року на підставі договору купівлі-продажу №1-707 продав її ОСОБА_3 , у власності якої це майно перебуває на даний час. Вважають, що спірну квартиру було протиправно відчуджено іншим особам, що перешкоджає реалізації їх прав на спадкування. Просили визнати недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Канті», посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., за № 1-2313. Визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Витребувати у ОСОБА_3 на їх користь зазначену квартиру.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 червня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталуТовариства з обмеженою відповідальністю «Канті», посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Починок Ю.В. за № 1-2313.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Канті» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 5676,70 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що померлому ОСОБА_5 належала на день смерті на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті свого батька являються спадкоємцями за законом першої черги. Оскільки спадкове майно, а саме: квартира незаконно привласнена іншими особами, у зв`язку з чим у позивачів відсутня можливість надати нотаріусу підтвердження відомостей про реєстрацію права власності на квартиру, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за ними права власності на квартиру в порядку спадкування та витребування майна з незаконного володіння.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Сенченков І.Г. оскаржив рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 червня 2021 року, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачам у задоволенні позову.

В апеляційної скарзі зазначає, що відповідач ОСОБА_3 не мала можливості отримати копію позовної заяви, судові повістки, заочне рішення суду, оскільки вони були направлені не за її місцем фактичного проживання. З цих підстав вона була позбавлена можливості повідомити про причини своєї неявки та надати відзив на позовну заяву, пояснення та необхідні докази.

Вважає, що позивачами було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. В даному випадку ефективним способом захисту права позивачів вважається віндикаційний позов, тобто витребування майна з чужого незаконного володіння, а не позов про визнання права власності.

Вказує, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема, не витребувані та не досліджені докази щодо приватизації квартири. Дані обставини є підставою для скасування судового рішення.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, а також інвентарної справи, дослідженої в судовому засіданні апеляційного суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За життя померлий заповіт не склав. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом.

Після смерті батька відкрилася спадщина, у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Дана квартира згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 квітня 1993 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів від 10.03.1993 р. № 62 про приватизацію державного житлового фонду, належала ОСОБА_5 . (т.1 а.с.19).

Ордер на вказану квартиру № 866 від 07.05.1968 року також був виданий ОСОБА_5 . (т.1 а.с.27).

В списку громадян, яким передається державне житло, (додаток № 1 до вказаного рішення) під № 256 зазначений ОСОБА_5 АДРЕСА_2 .(т.1 а.с.25).

ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, подав 24.07.2018 року заяву у першу Черкаську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. На підставі даної заяви відкрито спадкову справу за № 281/2018. У зв`язку з чим, він є таким, що прийняв спадщину. (т.1 а.с.133,134).

Дочка померлого ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в спірной квартирі, що підтверджується копією її паспорту, згідно якої вона 21.11.2003 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 143).

Постановою державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. від 28.08.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру у зв`язку з тим, що відсутні відомості щодо реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 . (т.1 а.с.29-30).

В ході підготовки документів, необхідних для оформлення спадкових прав, було встановлено, що 06.08.2019 року, квартиру, яка входить до складу спадкового майна, на підставі копії свідоцтва про право власності на житло від 21 квітня 1993 року, в якому зазначено, що воно видане ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів від 10.03.1993 р. № 62 про приватизацію державного житлового фонду, останнім згідно акту приймання-передачі нерухомого майна, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., було передано до статутного капіталу ТОВ «Канті», учасником та директором якого являється сам ОСОБА_6 (т.1 а.с.38,39,128).

В подальшому 21 грудня 2019 року дану квартиру на підставі договору купівлі-продажу № 1-3716 ТОВ «Канті» було продано гр. ОСОБА_7 , який 02.03.2020 року на підставі договору купівлі-продажу № 1-707 продав її ОСОБА_3 , у власності якої це майно перебуває на даний час. (т.1 а.с.40-45; 129-132).

Правочин щодо передачі 06.08.2019 року квартири АДРЕСА_1 учасником ТОВ «Канті» ОСОБА_6 до статутного капіталу ТОВ «Канті», директором якого також являється ОСОБА_6 , згідно акту приймання-передачі нерухомого майна, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., судом першої інстанції обгрунтовано визнано недійсним.

Із дослідженої апеляційним судом інвентарної справи на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що ордер № 866 від 07.05.1968 року на вказану квартиру був виданий ОСОБА_5 . Дана квартира згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 квітня 1993 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів від 10.03.1993 р. № 62 про приватизацію державного житлового фонду, належала ОСОБА_5 .

В списку громадян, яким передається державне житло (додаток № 1 до вказаного рішення), під № 256 зазначений ОСОБА_5 АДРЕСА_2 .

Будь-які дані про передачу на підставі рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів від 10.03.1993 р. № 62 про приватизацію державного житлового фонду вказаної квартири ОСОБА_6 , а також видачі йому свідоцтва про право власності на житло в інвентарній справі відсутні.

Оригінал вказаного свідоцтва відповідачем ОСОБА_6 суду не наданий.

За таких обставин копія свідоцтва про право власності на вказане житло на ім`я ОСОБА_6 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки у відповідності до ст.78 ЦПК України даний доказ неможливо вважати достовірним та допустимим.

Відновідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину згідно ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В даному випадку правочин щодо передачі нерухомого майна - квартири до статутного капіталу ТОВ «Канті» на підставі неналежного доказу, а саме: сумнівної копії свідоцтва про право власності на вказану квартиру, колегія суддів вважає таким, що вчинений з порушенням вимог ст.203 ЦК України та, як зазначають позивачі, що підтверджується матеріалами справи, квартира вибула із спадкового майна протиправно, не з іхньої волі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий правочин є недійсним.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з положеннями ст.388 ЦУ України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Верховний Суд України в Постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14 зазначив, що власник майна може витребувати належне майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Верховний Суд України зазначив, що розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач добросовесним набувачем тощо.

У разі встановлення що відповідач є добросовесним набувачем суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або продане в порядку виконання рішення.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 14 листопала 2018 року у справі № 183/1617/18 погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, оскільки задоволення вимоги про витребування майна із незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статтей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, однак в реєстрації права власності на спадкове майно постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру було відмовлено.

За таких обставин, з урахуванням необхідності реалізації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкового права на зазначену квартиру та посвідчення цього права, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 та витребування у ОСОБА_3 на їх користь спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 .

Такий висновок суду першої інстанції не суперечить правовій позиції Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопала 2018 року у справі № 183/1617/18, оскільки спадкоємцям в реєстрації права власності на спадкове майно було відмовлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування рішення суду за наведеними у скарзі доводами.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яку подав її представник адвокат Сенченков І.Г., залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 червня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року

Судді: Ю. В. Сіренко

Н. І. Гончар

Т.Л.Фетісова