ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Чернівці

справа № 727/6213/22

провадження 22-ц /841/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурінс Груп» та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 вересня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурінс Груп», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та завдання матеріальної шкоди

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурінс Груп», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та завдання матеріальної шкоди.

Позов обгрунтовано наступним. Позивач є користувачем транспортного засобу марки Lexus RX-330 реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 .

05.12.2021 року о 13 год. 45 хв. в м. Чернівцях по вул.Головній 203 внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля Тойота Авенсіс д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 було пошкоджено її автомобіль. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на час скоєння ДТП застрахована в Приватному акціонерному товаристві українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурінс Груп» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії ЕР № 205960568. Про дану подію було повідомлено страхову компанію. Працівник страхової компанії оглянув автомобіль та склав відповідний звіт. Відповідно даного звіту вартість реального розміру збитків становить 17 617,37 грн, розмір франшизи становить 2600 гривень. Тобто їй відшкодовано страховою компанією 15015,37 грн. З метою оцінки вартості завданого їй матеріального збитку, нею замовлено експертизу. Відповідно до висновку експерта № СЕ19/126-22/986-АВ від 10.03.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Lexus RX-330 реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 становить 51166,65грн. Крім того, внаслідок ДТП було пошкоджено балон газової установки автомобіля. Відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 14.02.2022 року вартість відновлювальних робіт становить 7900 грн. 16.06.2022 року за вих. № 53 їй надійшла відповідь, де страхова компанія відмовляється сплачувати виплату згідно висновку експерта.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з Приватного акціонерного товариства української страхової компанії «Княжа Вієнна іншурінс груп» страхове відшкодування в розмірі 44049,28 грн та з ОСОБА_1 вартість відновлювальних робіт в розмірі 56450грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншурінс груп», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та завдання матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Української страхової компанії «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 44049,28 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість відновлювальних робіт у розмірі 56450грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурінс Груп» просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, згідно з яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 вересня 2022 року в частині задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення вартості відновлювальних робіт у розмірі 56450грн скасувати, в задоволенні цих вимог відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Приватне акціонерне товариство українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурінс Груп» в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджуються з даним рішенням суду першої інстанції, оскільки воно є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а отже, підлягає скасуванню.

Згідно Звіту № 2110 визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 06.04.22 р. ФОГІ ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, що є вартістю відновлювального ремонту даного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - складає 17 617,37 гри.

Таким чином сума 17 617,37 грн. - є вартістю матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля позивача, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Крім того, згідно ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшиза.

Таким чином, розмір страхового відшкодування 15 017,37 грн., яке було виплачене позивачці, був визначений шляхом зменшення суми матеріального збитку 17 617,37 грн. на суму франшизи 2600 грн. згідно полісу страхування № ЕР-205960568.

Отже, відповідачем ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було виплачене страхове відшкодування в повному обсязі у відповідності до ст. ст. 29, 31, 32, 34, 36, 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому позовні вимоги щодо стягнення відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального - ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи, задоволенню не підлягають, оскільки прямо суперечать вказаним вище правовим висновкам Верховного Суду та ст. ст. 29, 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Висновок експерта № СЕ-19126-22/986-АВ від 10.03.2022 року Чернівецького НДЕКЦ ЧЗС не є належним та допустимим доказом та не повинен братися судом до уваги, оскільки, згідно ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Так зокрема, пошкодження зазначені у висновку не були зафіксовані представником страхової компанії одразу при огляді автомобіля, у висновку не враховано коофіцієнт фізичного зносу автомобіля. Крім того, представника страхової компанії взагалі не було запрошено на огляд при проведенні експертизи, що є порушенням закону та підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом. Інших доказів позивачем не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважаю, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до неї є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Стягнувши з неї на користь позивача вартість відновлюваних робіт у розмірі 56450грн, судом не враховано, що її цивільно- правова відповідальність на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ української страхової компанії «Княжа Вієнн Іншуранс Груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205960568. Страховий ліміт відшкодування відповідно до вищезазначеного Полісу становить 130000 грн, де франшиза 2600 грн.

Виходячи зі змісту позову, вона вважає, що не є належним відповідачем, оскільки винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку, який повинен відшкодувати страховик, на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 05.12.2021 року в м. Чернівцях по вул. Головній, 203 внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля Тойота Авенсіс д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль Lexus RX-330 реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурінс Груп». У зв`язку з цим позивачем було подано заяву в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурінс Груп» на виплату страхового відшкодування. Працівниками страхової компанії склали відповідно звіт, відповідно до якого вартість реального розміру збитків становить 17617,37 грн, розмір франшизи становить 2600 гривень. ОСОБА_2 було відшкодовано страховою компанією 15015,37 гривень.

Згідно висновку експерта № СЕ19/126-22/986-АВ від 10.03.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Lexus RX-330 реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 становить 51166,65гривень. Крім того, внаслідок ДТП було пошкоджено балон газової установки автомобіля. Відповідно до рахунку № Г009 від 14.02.2022 року вартість відновлювальних робіт становить 7900 гривень.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позову та стягнув з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншурінс груп» страхове відшкодування у сумі 44049,28 грн., та з ОСОБА_1 стягнув вартість відновлювальних робіт у розмірі 56450 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

В силу ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст.6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до положень п.30.1. ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу (ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, являється підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Судом встановлено, що 05.12.2021 року в м. Чернівці по вул. Головній, 203 внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля Тойота Авенсіс д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль Lexus RX-330 реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці Мудру К.В. визнано винною у вчиненні вказаної ДТП, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурінс Груп». У зв`язку з цим позивачем було подано заяву в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурінс Груп» на виплату страхового відшкодування. Працівниками страхової компанії склали відповідно звіт до якого вартість реального розміру збитків становить 17617,37 грн., розмір франшизи становить 2600 гривень. ОСОБА_2 було відшкодовано страховою компанією 15015,37 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що суд стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вартість відновлювальних робіт в розмірі 56450грн, однак судом не було враховано, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ українська страхова компанія «Княжа Вієнн іншуранс груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205960568. Страховий ліміт відшкодування відповідно до Полісу становить 130000грн, франшиза 2600грн. Зазначені доводи апелянта є обгрунтованими та заслуговують на увагу.

Задовольняючи позов в цій частині, судом першої інстанції не було враховано наступного. У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (пункт 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року N 4391-VI "Про страхування" шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі N 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (пункт 62).

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи, що розмір шкоди визначений в межах страхового ліміту, підстав для стягнення відшкодування на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 немає, ці вимоги є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Також є обгрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі ПрАТ українська страхова компанія «Княжа Вієнн іншуранс груп». Задовольняючи позов до ПрАТ українська страхова компанія «Княжа Вієнн іншуранс груп» та стягнувши з неї на користь позивача страхове відшкодування в сумі 44049,28 грн, суд першої інстанції взяв за основу висновок експерта № СЕ19/126-22/986-АВ від 10.03.2022 року.

Згідно висновку експерта № СЕ19/126-22/986-АВ від 10.03.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Lexus RX-330 реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 становить 51166,65гривень. Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що цей висновок не є допустимим доказом.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, п.5.1. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Відповідно до вимог п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

З матеріалів справи вбачається, що експертиза була проведена лише у присутності позивача ОСОБА_2 . Належних та допустимих доказів того, що про час та місце проведення експертизи та огляду автомобіля були належним чином повідомлені відповідачі, як того вимагає відповідна методика, матеріали справи не містять. Відповідач не погоджується з висновком експерта та зокрема посилається на те, що пошкодження зазначені у висновку не були зафіксовані представником страхової компанії одразу при огляді автомобіля, у висновку не враховано коофіцієнт фізичного зносу автомобіля та неправильно визначено розмір шкоди.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами страхової компанії, що Висновок експерта № СЕ-19126-22/986-АВ від 10.03.2022 року Чернівецького НДЕКЦ ЧЗС не є допустимим доказом та не повинен братися судом до уваги, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 44049,28 грн позивачем не надано, а судом не встановлено. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував і безпідставно задовольнив позов.

Відповідно до змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст.12 ЦПК України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України), а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п.4-5 ч.5 ст.12 ЦПК України).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положеннь ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню та відмовою в позові, з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурінс Груп» слід стягнути 2994,75грн на відшкодування сплаченого апелянтом судового збору за апеляційну скаргу, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1488,60грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору за апеляційну скаргу.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції порушені норми процесуального та неправильно застосовані норми матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та відмови в позові.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурінс Груп» та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 вересня 2022 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурінс Груп», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та завдання матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурінс Груп» 2994,75грн судового збору за апеляційну скаргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1488,60грн судового збору за апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 21 листопада 2022 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак