Справа № 345/596/22
Провадження № 22-ц/4808/1263/22
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, застосування наслідків недійсності, поділу спільного майна подружжя (автомобіля) з виділенням часток, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію, зобов`язання зняти з реєстрації та зобов`язання поставити на реєстрацію транспортний засіб, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду, постановлену головуючим суддею Юрчаком Л.Б. 19 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, застосувати наслідки недійсності, здійснити поділ спільного майна подружжя (автомобіля) з виділенням часток, визнати недійсним свідоцтва про реєстрацію, зобов`язати зняти з реєстрації та зобов`язати поставити на реєстрацію транспортний засіб - автомобіль марки Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1998 куб.см., 2006 року випуску, номер кузова № НОМЕР_2 .

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про забезпечення доказів, в якому просив суд витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання ОСОБА_2 державного кордону України (дату та час перетинання, транспортний засіб на якому здійснювався перетин державного кордону); інформацію про перетинання ОСОБА_3 державного кордону України на транспортному засобі марки Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 19 вересня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що перешкоджає повному та всебічному дослідженню обставин справи. Апелянт вказав, що однією з підстав визнання договору купівлі-продажу автомобіля Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 недійсним є його фіктивність. Вважає, що вказаний договір був укладений без реального наміру передачі права власності ОСОБА_2 ОСОБА_3 , а з метою приховання спірного автомобіля, який був спільною власністю подружжя. Апелянт зазначив, що ним подано докази, що після відчуження автомобіля ОСОБА_2 продовжує ним володіти та користуватися. Крім того, станом на вересень 2022 року з`явились підстави вважати, що у державної прикордонної служби України є додаткові докази, відсутні на момент подання позовної заяви, що ОСОБА_2 продовжує володіти спірним автомобілем та здійснювала перетин державного кордону. На думку апелянта, місцевий суд відмовив в задоволенні клопотання про забезпечення доказів, оскільки обставина перетину кордону визнається одним із учасників справи, а саме - ОСОБА_2 . Однак, вважає ОСОБА_1 , вказана обставина відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України повинна визнаватись всіма учасниками справи, проте ні ОСОБА_3 , ні Регіональний сервісний центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській не визнавали обставину, для доведення якої ОСОБА_1 звернувся до суду. А тому вказана обставина, на думку апелянта, не є доведеною та потребує об`єктивних доказів.

Зважаючи на викладене, просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення доказів задовольнити та витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин ОСОБА_2 державного кордону України за період з 22.02.2022 по 01.09.2022, а саме: дату та час перетину, транспортний засіб, на якому здійснювався перетин; інформацію про перетин ОСОБА_3 державного кордону України на транспортному засобі TOYOTA RAV4, об`єм двигуна 1998 куб.см., 2006 року випуску, номер кузова № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно із частиною першою статті 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи зобов`язані, зокрема подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (частина друга статі 43 ЦПК України).

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, у відповідності до ст.ст. 116-118 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просив суд витребувати у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання ОСОБА_2 державного кордону України (дату та час перетинання, транспортний засіб на якому здійснювався перетин державного кордону); інформацію про перетинання ОСОБА_3 державного кордону України на транспортному засобі марки Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує факт перетину державного кордону України на транспортному засобі марки Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 , який бажає встановити позивач, а тому дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених Цивільним процесуальним кодексом.

Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів, законодавець, з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу, передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.

Чинним Цивільним процесуальним кодексом України визначений порядок та строки подачі доказів.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен надати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.83 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ст.76 ЦПК України під доказами розуміються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах, і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18 та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/385/19.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач, ОСОБА_2 не заперечувала, що перетинала державний кордон на спірному автомобілі, а навпаки підтвердила вказану обставину.

Водночас позивачем не надано доказів, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення витребуваних доказів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивачем не обґрунтовано яке правове значення буде мати встановлення згаданого факту перетинання державного кордону України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірній автомашині на правильність вирішення даного цивільно-правового спору.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 19 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.