Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2022 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої Олени Володимирівни про визнання незаконною постанови та зобов`язання вчинити нотаріальні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2021 року адвокат Чорноус А.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 із позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,57 умовних кадастрових гектарів.

Вказану спадщину, шляхом вступу в управління спадковим майном, прийняла сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 майнове право на земельну частку (пай) успадкувала ОСОБА_6 мати позивача, однак, при видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, вказане майнове право до цього свідоцтва не було включено.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла і спадщину, яка відкрилася після її смерті, прийняв позивач.

14 серпня 2015 року приватним нотаріусом Ширяєвою О.В. ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, однак, до вказаного свідоцтва право на земельну частку (пай), яке успадковувалося бабою та матір`ю позивача після смерті ОСОБА_4 , також не було включено.

При цьому, приватним нотаріусом по надуманих мотивах та на припущеннях була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Посилаючись на те, що приватний нотаріус Ширяєва О.В. безпідставно не взяла до уваги довідку Романівського старостинського округу № 10 щодо вступу в управління і володіння ОСОБА_5 майном ОСОБА_4 , представник позивача просить визнати незаконною постанову вказаного приватного нотаріуса від 6 листопада 2020 року № 169/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язати її видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , до якого включити сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0320588 розміром 4,57 умовних кадастрових гектарів, який належав ОСОБА_4

3 лютого 2022 року до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не визнає, вважає його безпідставним і не обґрунтованим. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її брат ОСОБА_7 . Останній проживав та був зареєстрований з ОСОБА_4 за однією адресою, після її смерті особовий рахунок на будинок, де вони проживали разом, був відкритий на ім`я ОСОБА_7 . Посилання позивача, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її сестра ОСОБА_5 не відповідають об`єктивним обставинам справи. ОСОБА_5 не могла вступити в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_4 , так як це зробив ОСОБА_7 , який став головою домогосподарства після смерті своєї сестри, з якою він проживав в одному будинку. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є законною. Право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_4 не увійшло до складу спадщини баби та матері позивача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази, що надані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення Дзержинської районної державної адміністрації від 17 жовтня 1996 року № 139 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Червоний промінь», що підтверджується дублікатом сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0320588.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 8 від 22 червня 2018 року.

Згідно інформації, яка надана Романівською селищною радою Житомирської області на запит приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. на підставі даних погосподарських книг, які зберігаються в Романівському старостинському окрузі № 10, разом з ОСОБА_4 на день смерті проживав її брат ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, в погосподарській книзі № 5 за 1991-1995 роки міститься інформація про наявність окремо відкритих особових рахунків на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (№ 351 та № 352 відповідно).

В погосподарській книзі № 5 за 1996-2000 роки на домогосподарства, головами, яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , були відкриті особові рахунки № НОМЕР_1 та № 337 відповідно.

Водночас, у довідці, виданій старостою Романівського старостинського округу № 10 11 травня 2021 року № 69, міститься інформація про те, що після смерті ОСОБА_4 в управління і володіння майном останньої вступила ОСОБА_5 , яка доглядала хату та обробляла город.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі ЦК УРСР).

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У пунктах 1, 2 частини першої статті 549 ЦК УРСР зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Встановиши, що станом на час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав її брат ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що саме останній фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, залишаючись головою догосподарства до своєї смерті у 2001 році.

Доводи представника позивача, викладені у позовній заяві, щодо спадкування ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Червоний промінь», суд вважає хибними, а дії приватного нотаріуса щодо відмови ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) правомірними.

Керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої Олени Володимирівни (адреса місця знаходження: майдан Соборний 2/2 квартира 89 м. Житомир) про визнання незаконною постанови та зобов`язання вчинити нотаріальні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Тридцятиденний строк на оскарження даного судового рішення слід обчислювати з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 17 листопада 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук