Справа № 202/2275/22
Провадження № 2-др/202/52/22
14 листопада 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Пеки Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -
Вказала, що повний текст судового рішення складено 10.10.2022 року та судове рішення оприлюднено у особистому кабінеті представника позивача в підсистемі «Електронний суд» 19.10.2022 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 20 жовтня 2022 року справу передано головуючому судді Слюсар Л.П.
В судове засідання сторони не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
На підставі викладеного, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення у цивільній справі додаткового рішення у відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Між ОСОБА_1 та адвокатом Хомік Є.М. 8.04.2022 року укладено договір про надання правової допомоги. 22.05.2022 до Договору сторонами укладено Додаткову угоду, відповідно до якої сторонами погоджено обсяг правової допомоги, що надається клієнту адвокатом, зокрема: 1. Збір доказів по справі шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 41060944 щодо примусового виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на користь Клієнта 2. Аналіз документів виконавчого провадження № 41060944 щодо примусового виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на користь Клієнта 3. Надання Клієнту усної консультації стосовно порядку нарахування пені на заборгованість зі сплати аліментів, перспектив розгляду справи судом, інформування про актуальну судову практику 4. Виконання розрахунку пені на заборгованість по сплаті аліментів 5. Підготовка, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення пені на заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі 2-1476/2007, відповідач: ОСОБА_3 6. Підготовка, підписання та подання до суду інших заяв по суті та з процесуальних питань, які будуть необхідні в ході розгляду справи 7. Участь в судових засіданнях, здійснення інших процесуальних прав, передбачених ЦПК для позивача - за наявності необхідності та технічної можливості 8. Отримання інформації, необхідної для супроводу справи, від інших органів (посадових осіб) - у разі необхідності. 9. Отримання судового рішення про стягнення пені на заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі 2-1476/2007, відповідач: ОСОБА_3 -за необхідності. 10. Інформування Клієнта про стан розгляду справи судом.
При ухваленні заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року судом не вирішено питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Заперечень відповідачем не надано.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суми зазначені в Акті відповідають договірній ціні на виконання робіт (надання послуг) відповідно до Договору про надання правової допомоги від 18.04.2022 р. та Додатковій угоді №2 від 22.05.2022 року, відповідають кількості реально наданих та документально підтверджених послуг адвокатів.
Відповідно до 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Представником позивача наведені переконливі причини об`єктивної неможливості подати відповідні докази до суду у встановлення законом строки, тобто впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення у даній справі, докази на які посилається сторона позивача, на думку суду, є поважними та такими, що поза розумним сумнівом свідчать про наявність об`єктивних та непереборних обставин, що унеможливили подання цих доказів до суду вчасно, тому суд вважає за необхідне поновити строк для звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі.
Отже, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року не було вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а оскільки позовні вимоги позивача задоволено, тому є передбачені законом підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 246, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів задовольнити.
Поновити строк для звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Суддя Л.П. Слюсар