Номер провадження: 22-ц/813/3397/22
Справа № 947/9733/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 (а.с.3-10).

07 червня 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси скаргу ОСОБА_1 на дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_1 стягувач - ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешти з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , які було накладено на підставі;

Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 43373648 від 16.05.2014 року, постанови про арешт майна боржника, серія та номер ВП № 602249632 від 10.10.2019, постанови В-12/318, АА № 648488 від 25.03.2010 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30919807 від 24.01.2012 року, постанови про арешт майна боржника 54660761 від 07.09.2017 року в рамках виконавчого листа 1-840/04, виданого 14.02.2008 року Київським районним судом м. Одеси.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено (а.с.223-226).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року та постановити нову ухвалу у якій задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.230-235).

29 липня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі. У відзиві повідомлено, що на даний час кредитором за кредитним договором від 25.09.2003 року, який було укладено між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та вказано, що згідно копії розписки від 20.09.2020 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 повне грошове зобов`язання за договором кредиту, претензій матеріального характеру не має, вважає, що ОСОБА_1 виконав рішення суду у повному обсязі. Також повідомлено, що на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2021 року, Першим Київським відділом виконавчої служби у місті Одесі обтяження в рамках виконавчого листа 1-840/04 знято. З огляду на вказане, просить суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити повністю (а.с.242-243).

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2022 року, сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

10 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву ОСОБА_1 в якій він просить суд апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні скарги, тому, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в іншій частині апеляційном судом не переглядається.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував виконавчий лист №1-840/04 виданий 14.02.2008 року про стягнення грошових коштів у розмірі 574876 гривень 78 копійок з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРОЦБАНК», в подальшому, правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків Акціонерного товариства «УКРОЦБАНК» на підставі передавального акту на 11 жовтня 2019 року, стало Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Підставою для видачі виконавчого листа №1-840/04 від 14.02.2008 року був борг за Договором кредиту №2003/08/906 від 25.09.2003 року.

За фактом надходження зазначеного виконавчого листа, було заведено виконавчі провадження та накладено арешти на все рухоме та нерухоме майно, а також банківські рахунки ОСОБА_1 , а саме:

Номер запису про обтяження: 5794200 від 27.05.2014 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 43373648 виданий 16.05.2014 року, видавник ОСОБА_3 , Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13335253 від 27.05.2014 року. Вид обтяження - арешт нерухомого майна/ все нерухоме майно.

Номер запису про обтяження: 39300779 від 20.11.2020 року, на підставі Постанови про арешт майна боржника, серія та номер: АСВП№63696711

виданий 20.11.2020 року, видавник: Державний виконавець Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у міст. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Рибальченко К.С., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексній номер 55265541 від 20.11.2020 року. Вид обтяження - арешт нерухомого майна/ все нерухоме майно.

Номер запису про обтяження: 33627727 від 10.10.2019 року на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №60-49632, виданого 10.10.2019 року, рішення про державну реєстрацію прав на їх обтяжень, індексний номер 49118352 від 10.10.2019 року. Вид обтяження - арешт нерухомого майна/все нерухоме майно. Номер запису про обтяження: 27086767 від 10.10.2019 року, на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №6024963, виданої 10 10.2019 року старшим державним виконавцем Багінським С.Ф.,

реєстраційний номер обтяження: 1572384, зареєстрований 25.12.2004 року на підставі постанови АА 487213 від 15.12.2004 року; видавник: Відділ ДВС Біляївського районного управління юстиції. Тип обтяження: арешт нерухомого майна, будинок, все майно, адреса: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер обтяження: 9724023 зареєстроване 13.04.2010 року на підставі постанови В-12/318, АА №648488 від 25.03.2010 року Першим Київським ВДВС Одеського МУК). Тип обтяження: арешт нерухомого майна/ невизиачене майно, все нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження: 12106131 від 27.01.2012 року на підстав, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30919807.24.01.2012 року, Першим Київським ВДВС Одеського МУЮ. Заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю.. Тип обтяження: арешт нерухомого майна/невизначене майно, все нерухоме майно. Номер обтяження: 16455053 від 08.09.2017 року на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер 54660751, виданий 07.09.2017 року Першим Київським ВДВС міста Одеса ОСОБА_4 . Тип обтяження: арешт рухомого майна/невизначене майно. Одночасно з накладеними арештами, згідно відомостей, отриманих з Єдиного реєстру боржників, на ОСОБА_1 на даний час існують наступні виконавчі провадження: Номер ВП: 54660751 - виконавець: Перший Київський ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Сокол Юлія Степанівна. Категорія стягнення - стягнення коштів. Номер ВП 63696711 - виконавець Київський ВДВС міста Одеса ГТУЮ Одеській області Рибальченко Крістіна Сергіївна. Категорія стягнення - стягнення виконавчого збору. Номер ВП: 63696829 - виконавець Київський ВДВС міста Одеса в Одеській області Рибальченко Крістіна Сергіївна. Категорія стягнення - стягнення витрат виконавчого провадження.

Згідно договору факторингу від 07.09.2020 року юридична особа - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило право вимоги з ОСОБА_1 за Договором кредиту №2003/08/906 від 25.09.2003 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЇ «АМБЕР» Того ж дня 07.09.2020 року, згідно Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 07.09 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЇ «АМБЕР» відступило право вимоги за Договором кредиту №2003/08/906 від 25.09.2003 року фізичній особі ОСОБА_2 , яка претензій матеріального характеру до ОСОБА_1 не має.

Також 15.09.2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» спрямував до Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції лист, у якому зазначив, що просить повернути виконавчий лист стягувачу, та скасувати всі заходи примусового виконання, застосовані у ході проведення виконавчих дій по виконанню вищевказаного виконавчого документа. 20.11.2020 року державним виконавцем Рибальченко К.С. було винесено постанову у рамках виконавчого провадження 60249632, якою вона повернула виконавчий документ стягувачу; припинено чинність арешту майна боржника, що був накладений 10.10.2019 року, припинено чинність арешту всіх коштів, відкритих боржником в АТКБ «Укрсіббанк», АТ «ОКСІ банк», АТКБ «ПРИВАТБАНК» та інших накладених постановою боржника від 18.11.2020 року. Також зазначеним виконавцем було винесено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору від 10.10.2019 року по справі №60249632 та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження за цим же номером та датою.

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, про визнання виконавчого листа №1-840/04 таким, що не підлягає виконанню. За його заявою було ухвалено судове рішення Київського районного суду від 03.02.2021 року у справі №947/1122/21, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси 14.02.2008 року по справі №1-840/04, про стягнення грошових коштів, таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тягне для виконавця певні дії, ОСОБА_1 зазначену ухвалу спрямував до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі шляхом написання заяви від 11.02.21 року, а саме: про зняття арештів, покладених на майно та банківські рахунки Позивача та закриття виконавчих проваджень. Однак, виконавча служба відмовилась, про що повідомила шляхом надання відповіді від 22.02.2021 року, у якій зазначила, що на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №60249632 від 19.11.2020 року у державного виконавця не виникло обставин для закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч. 1 ст.39 Закону №1404-VIII, оскільки ухвала по справі №947/1122/21 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-840/04 видана лише 03.02.2021 року, відділ вимушений повідомити про неможливість закриття/скасування виконавчих проваджень №63696711 та №63696829 з урахуванням обставин, передбачених п.5 ч.1 ст. 39, не проведено стягнення виконавчого збору на підставі ч 1 ст. 27 Закону №1404- VIII.

З зазначеної відповіді від 22.02.2021 року вх. № 8333, позивач дізнався, що виконавчий лист №1-840/04 від 14.02.2008 року перебував на примусовому виконані з жовтня 2019 року по листопад 2020 року, та станом на 22.02.2021 року зазначений виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває.

В свою чергу, звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт вказує, що районним судом було проігноровано той факт, що державні виконавці не мають права на отримання 10 відсотків виконавчого збору адже тривалий час не здійснювали будь-яких дій спрямованих на виконання виконавчого листа, а також той факт, що виконавчий лист було визнано таким, що не підлягає виконанню. Також, апелянт наголошує на тому, що ДВС Київського району у місті Одесі несвоєчасно повідомляло ОСОБА_1 про стан виконавчого провадження.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті судом до уваги адже вони спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 27 Закону - виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Примусове виконання рішення, виконавчого документу, визначеним статтею З Закону, розпочинається з моменту відкриття такого виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа поданого стягувачем за його заявою.

Згідно частини 9 статті 27 Закону - Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із викладеного, необхідність стягнення виконавчого збору та обов`язок боржника його сплатити виникає вже при відкритті виконавчого провадження та не залежить від волі боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 07.10.2019 (дата відкриття виконавчого провадження № 60249632) по 19.11.2020 (дата повернення виконавчого документу стягувачу) перебувало виконавче провадження №60249632 з примусового виконання виконавчого листа №1-840/04.

Відповідно до статті 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що 19.11.2020 державним виконавцем відділу Рибальченко К.С., керуючись пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-УІІІ, на підставі заяви представника АТ «Альфа-Банк» - Супрун О.В. про повернення виконавчого документа стягувану, прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 60249632.

Таким чином, виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі заяви представника АТ «Альфа-Банк»

Відповідно до ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 42 Закону № 1404-УІІІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-УІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 8 розділу III Інструкції 512/5 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом або Інструкцією.

З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають:

-виконавче провадження № 63696711, по примусовому виконанню постанови № 60249632, виданої 07.10.2019 старшим державним виконавцем Багінським С.Ф., про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 57487,67 грн.

-виконавче провадження № 63696829, по примусовому виконанню постанови № 60249632, виданої 07.10.2019 старшим державним виконавцем Багінським Є.Ф., про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону № 1404 - VIII відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 7 статті 9 Закону № 1404 - VIII відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що можливість стягнення виконавчого збору лише за умови фактичного примусового повного або часткового виконання виконавчого документа була передбачена редакцією ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" до внесення до неї змін Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-УІІІ. Після внесення відповідних змін вказаною статтею передбачається, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розміру 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, тобто незалежно від кінцевого результату виконавчого провадження.

Тому, вірним євисновок суду першої інстанції про те, що, оскільки в даному випадку постанова про стягнення виконавчого збору була винесена під час дії оновленої редакції ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення виконавчого збору проводиться державним виконавцем незалежно від фактично стягнутої суми заборгованості за виконавчим документом.

З огляду на вищенаведені норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо часткового задоволення вимог заявника.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 21.11.2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Гірняк Л.А.

Сегеда С.М.