Справа № 522/4587/22
Провадження № 2-о/522/171/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2022 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Чередниченко Ганна Анатоліївна, Одеська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

встановив:

11 квітня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Чередниченко Ганна Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Заявник просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без шлюбу з 01.01.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник звертаючись до суду зазначила, що з 2004 року спільно проживала з ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. 31 січня 2022 року приватним нотаріусом Чередниченко Н.А. була заведена спадкова справа № 1/2022 щодо майна померлого ОСОБА_2 . Зазначає, що ОСОБА_2 не мав спадкоємців за законом, заповіт він не складав, проте нотаріус повідомила ОСОБА_1 що видати свідоцтво про право на спадщину за законом є неможливим, оскільки заявнику необхідно підтвердити факт проживання однією сім`єю із померлим рішенням суду для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12 квітня 2022 року відкрито провадження по справі. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Одеську міську раду. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріусу Чередниченко Ганни Анатоліївни (АДРЕСА_3) належним чином завірену копію спадкової справи № 69063835, стосовно майна померлого ОСОБА_2 .

18 липня 2022 року від приватного нотаріусу Чередниченко Ганни Анатоліївни до суду надійшла копія спадкової справи на виконання ухвали суду від 12 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів задоволено. Витребувано з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а саме:

-Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

-Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

-Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

-Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

24 жовтня 2022 року з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до суду надійшли на виконання ухвали суду від 29 вересня 2022 року витребувані документи.

В судовому засіданні 08 листопада 2022 року були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник Одеської міської ради заперечував, зазначив, що Заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 65 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 23 листопада 2021 року, серії НОМЕР_3 .

З довідки про причини смерті № 001762 від 23 листопада 2021 року вбачається, що причиною смерті стала Коронавірусна хвороба 2019.

ОСОБА_1 31.01.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. з заявою про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу №01/2022, втім заявниці надано лист щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки необхідно підтвердити факт проживання однією сім`єю із померлим ОСОБА_2 рішенням суду. Також Заявнику повідомлено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно надати відповідний документ, підтверджуючий право власності на вказану квартиру.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 01.01.2004 року по 22 листопада 2021 року.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач зазначила, що встановлення факту необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 08 листопада 2022 року, судом з`ясовано та не заперечувалось Заявником, що обсяг спадкового майна складається з рухомого майна, а саме це холодильник, пральна машинка та диван. Житлова площа в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована та не належить спадкодавцю.

Як вбачається з матеріалів справи та з`ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12 квітня 1993 року, що підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання зробленою в паспорті громадянина України (а.с. 7).

ОСОБА_2 31 грудня 2009 року отримав посвідчення № НОМЕР_4 на право зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час судового засідання, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 проживали в гуртожитку типу житлового блоку, тобто кімнати НОМЕР_6 та НОМЕР_5 є окремими житловими площами з спільним сантехнічним вузлом, що підтверджується також Технічним паспортом (а.с. 9-11).

Звертаючись до суду з відповідною заявою, ОСОБА_1 на підтвердження спільного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2014 року по 22 листопада 2021 року зазначила, що факт спільного проживання підтверджується спільними фотографіями, квитанціями про плату комунальних послуг, протоколом опитування сусідів, відповідно до яких, сусіди підтвердили факт того, що Заявник разом з померлим ОСОБА_2 разом робили ремонт, готували їжу, вели спільний бюджет та піклувались про побудову сімейних відносин.

Так, на підтвердження доводів ОСОБА_1 в судовому засіданні 08 листопада 2022 року були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є сусідкою ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 , який вселився у гуртожиток у 2009 році. Щодо обставин справи повідомила, що бачила, як Заявник з померлим ОСОБА_2 робили спільно ремонт у спільному сантехнічному вузлі, оскільки померлий після закінчення ремонту запрошував ОСОБА_5 до кімнати для того щоб показати ремонт. Також повідомила, що бачила ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 разом на кухні спільного користування. При цьому свідок зазначила що заявниця та ОСОБА_2 проживали в різних кімнатах гуртожитку, він у малій, а вона у великій кімнаті. Пояснила, що ремонт у санвузлі загального користування робили наймані робітники та їй не відомо хто з ними розраховувався.

Слід зазначити, що суд критично віднісся до показання свідка ОСОБА_5 , оскільки вони є суперечливими так як, свідок зазначав, що бачила померлого у 2022 році, проте сукупністю досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, спростовуються відповідні твердження, оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що є племінницею Заявника та їй відомо, що тітка ОСОБА_1 проживала спільно з померлим ОСОБА_2 з 2004 року. Також повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільний бюджет та спільне господарство. Однак не змогла пояснити де працював ОСОБА_2 та з чого складався їх бюджет.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що працював разом з померлим ОСОБА_2 у 2015 році. Підтвердив факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки неодноразово приходив в гості за місцем їх проживання. Також, повідомив, що померлий ОСОБА_2 розповідав йому, що у нього є діти, які знаходяться на його батьківщині, тобто в Арменії, проте померлий з ними не спілкувався останнім часом. Також зазначив, що йому відомо від ОСОБА_1 про поховання ОСОБА_2 в Арменії куди його тіло перевезла його сестра.

Судом, під час судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачували комунальні послуги по спільному лічильнику, однак показання лічильника ділили порівну та відповідно сплачували порівну грошові кошти за комунальні послуги. Зазначене твердження також підтвердила сама ОСОБА_1 ..

Судом з`ясовано, що ремонт, щодо якого зазначав Заявник у своїй заяві, відбувався у ванній кімнаті, яка є спільного користування для кімнати НОМЕР_6 (в якій проживає ОСОБА_1 ) та кімнати НОМЕР_5 (в якій проживав померлий ОСОБА_2 ), тобто факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 робили спільно ремонт в зазначеній кімнаті, не дає підстав вважати, що останні спільно проживали та мали спільний побут, оскільки зазначена кімната є кімнатою спільного користування для кімнат в яких вони проживали. Суду не надано доказів за які кошти робився ремонт.

При цьому заявниця не змогла пояснити суду де та ким працював ОСОБА_2 яку заробітну плату отримував. Зазначила, що він помер у лікарні та його похованням займалась його сестра.

Отже, як з`ясовано в судовому засіданні, померлий ОСОБА_2 мав родичів - сестру та дітей, які проживають у Вірменії та до суду не викликались.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначала, що з померлим купувала спільне майно, а саме холодильник, пральну машинку та диван. Проте суд критично ставиться до відповідних тверджень, оскільки матеріалами справи підтверджено, що зазначене майно купувалось на ім`я ОСОБА_1 , а докази того, що ОСОБА_2 приймав участь у придбанні зазначеного майна в матеріалах справи відсутні. Також, слід зазначити, ОСОБА_1 має доступ та користується зазначеним майном, її право власності та користування зазначеним майном ніким не оспорюється.

Надані суду дві роздруківки фото не можуть свідчити про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, оскільки заявниця не змогла пояснити коли саме зроблені ці два фото, при цьому зазначила, що одне фото з родичами заявниці зроблено у її кімнаті можливо у 2014 році. При цьому, судом встановлено, що вони з 2009 року займали сусідні кімнати в одному блоці та були сусідами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України №5-рп/99 від 03 червня 1999 року).

Так, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що переконливих доказів проживання однією сім`єю Заявника з померлим, суд не вбачає.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи заявлену в межах даної цивільної справи вимогу про встановлення факту спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2014 року по 22 листопада 2021 року суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки самі лише показання свідків та дві спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Надані позивачем докази, а саме роздруківка фотознімків, свідчать лише про існування між сторонами у певний період часу близьких, можливо романтичних чи сусідскіх стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги заяви про встановлення факту проживання однією сім`ю не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені належними та достатніми засобами доказування, а тому подану заяву у порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Чередниченко Ганна Анатоліївна, Одеська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 11 листопада 2022 року.

Суддя Л. М. Чернявська