Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Савлук Т. В., при секретарі Бурячек О. В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, просив встановити факт належності особі правовстановлюючого документу - трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , яка видана на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник посилається на наступне, що 10 травня 1989 року, за місцем основної роботи, заявнику заведено трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 , на ім`я: « ОСОБА_1 ». З метою призначення пенсії за віком, заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, однак з відповіді №2600-0207-8/70116 від 22 червня 2022 року вбачається, що до загального страхового стажу пенсійним фондом не враховано період роботи з 03 липня 1991 року по 30 листопада 1994 року, з підстав невідповідності прізвища заявника зазначене у трудовій книжці російською мовою, як « ОСОБА_1 », а тоді як в паспорті громадянина України прізвище російською мовою « ОСОБА_1 », за наведених обставин заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правоустановлючого документа - трудової книжки, що необхідно для реалізації права на отримання пенсії за віком.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити на підставі наявних у справі доказів.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як роз`яснено у п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. (стаття 48 КЗпП України)

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, що 10 травня 1989 року на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » оформлено трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 , перше робоче місце - колгосп ім. XVII партз`їзду Мурованокуріловецького району Вінницької області, в зв`язку із прийняттям до членів колгоспу.

Верховною Радою України 26 червня 1992 року було затверджено постанову № 2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження» та КМУ затвердив зразок бланка паспорта громадянина України постановою № 353 від 4 червня 1994 року.

Паспорт громадянина України - документ, що підтверджує особу і громадянство України його власника. Видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

29 липня 1999 року Дніпровським РУГУ МВС України в м. Києві видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , на другій сторінці паспорту (у перші три рядки внесені дані в називному відмінку про прізвище, ім`я та по батькові громадянина російською мовою) зазначено: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що, у разі, коли в трудовій книжці містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 26 Порядку передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За даними трудової книжки, яка оформлена на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_1 », убачається, що запис про перше робоче місце у трудовій книжці внесені посадовою особою колгоспа ім. XVII партз`їзду Мурованокуріловецького району Вінницької області, відомості про юридичну особу та її правовий статус на даний час у Реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України відсутні, у зв`язку з чим заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для виправлення описки в його прізвищі на титульній сторінці трудової книжки, а зазначення його прізвища російською мовою « ОСОБА_1 » на першій сторінці його трудової книжки не може спростувати належність цього документу заявнику, однак створює перешкоди в реалізації права заявника на пенсійне забезпечення.

При цьому, суд враховує, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України).

Для доведення факту належності правоустановлючого документа - трудової книжки заявнику ОСОБА_1 , останнім долучено особисті документи, а саме: паспорт громадянина України, диплом НОМЕР_2 Ладижинського технікуму механізації сільського господарства, свідоцтво про народження.

Згідно до Експертного висновку №056 500-а від 29 червня 2022 року Українським бюро лінгвістичних експертиз, повідомлено, що з практики лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки документальної фіксації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Зокрема під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ трапляються випадки сплутування в основах прізвищ літер і и (рос. и ы). Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів прізвищ у документах однієї особи або членів однієї родини грунтуються на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного український запис прізвища ОСОБА_1 ОСОБА_1 (паспорт; диплом запис ОСОБА_1 ) та записами російською мовою ОСОБА_1 / ОСОБА_1 (трудова книжка колгоспника, запис ОСОБА_1 ) і ОСОБА_1 / ОСОБА_1 (свідоцтва про народження, запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 ; паспорт; зазначений диплом; військовий квиток, запис ОСОБА_1 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами прізвища російською мовою виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях, що є типовим явищем в умовах українсько-російської двомовності. (а.с.10)

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , оформлена 10 травня 1989 року на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_1 », належить ОСОБА_1 , оскільки у заявника відсутня можливість звернутись до підприємства (установи, організації) за першим робочим місцем для виправлення помилки при написанні прізвища особи, якому належить трудова книжка, в даному випадку рішення суду не замінює собою документ, який виданий роботодавцем, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому наддасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 48 Кодексу законів про працю України, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, статтями 2, 4-5, 76-81, 263-265, 293, 315-317, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу,- задовольнити.

Встановити юридичний факт, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , оформлена 10 травня 1989 року на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_1 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Вапнярка, Томашпільського району, Вінницької області, громадянина України.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільно процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я: