Справа № 159/7551/21
Провадження № 2/159/406/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про застосування наслідків нікчемного правочину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину.

Позов обґрунтовано тим, що, відповідно до укладеного між ОСОБА_1 , як Покупцем, та ТзОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС», в особі директора Кулачинського Ростислава Федоровича, як Продавцем, договору купівлі-продажу від 16.06.2005 року, позивач є власником 8/100 частин цілісного майнового комплексу ДКПТ «Магістраль», що розташовується по АДРЕСА_3 . Вказаний договір було посвідчено нотаріально.

У відповідності до договору дарування від 11.04.2006 року, у власність позивача також перейшло 8/100 частин цілісного майнового комплексу ДКПТ «Магістраль», що розташовується по АДРЕСА_3 . Вказаний договір також було посвідчено нотаріально.

Всього, належна частка позивача у власності на вказане майно становить 16/100, на яку виділено обумовлені у договорах відокремлені частини приміщення.

Директором ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС» позивачу було запропоновано придбати ще частину приміщень, яка розташовується з тильної частини магазину, який входить до цілісного майнового комплексу та належить ТОВ «МАГІСТРАЛЬ - ПЛЮС».

З метою реалізації такої домовленості, 05.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу тильної частини магазину. Між сторонами вказаним договором було погоджено, що ОСОБА_1 , як Покупець, вносить попередню оплату у розмірі 5000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язаний прийняти вказану суму коштів та, в наступному, укласти основний договір купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна, зокрема тильної частини магазину.

З метою виконання умов попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року, ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 30500 доларів США та 13900,00 гривень, що стверджується написами на зворотній частині попереднього договору купівлі-продажу та власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою від 30.03.2019 року на суму 2000 доларів США.

Позивач неодноразово звертався з вимогами до ОСОБА_2 щодо встановлення дати укладення основного договору купівлі-продажу та призначення дати його посвідчення у нотаріуса, що мало місце наприкінці 2019 року. Однак ОСОБА_2 спочатку вказував, що слід зачекати, адже на майно, яке підлягає відчуженню, накладено арешт, і після вирішення питання зняття арешту буде укладено договір купівлі-продажу. Однак, арешт з майна не знятий, а в подальшому відповідач почав уникати зустрічей з позивачем та на контакт з позивачем не виходить.

Таким чином позивач вказує, що виникла необхідність вирішити питання щодо захисту порушених прав позивача в судовому порядку. Зокрема позивач зазначає, що укладений між сторонами попередній договір купівлі-продажу стосувався укладення в майбутньому договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна, яке розташовується по АДРЕСА_3 , а відтак, у відповідності до приписів норм статті 657 ЦК України, основний договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Зважаючи на зміст та форму укладеного між позивачем та відповідачем попереднього договору, вбачається, що договір укладено у простій письмовій формі, хоча такий договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Позивач, як сторона такого договору приступив до його виконання, а відповідач ухиляється від виконання його умов. При цьому позивачем було з`ясовано, що об`єкт нерухомого майна, який був предметом купівлі-продажу за попереднім договором, не належить відповідачу, який у вказаному договорі зазначив себе, як власника майна, а належить ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС», директором та учасником якого є останній, а тому такий попередній договір не може бути виконаний у майбутньому, адже, в силу вимог закону, вважається нікчемним.

Оскільки, позивачем на виконання попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року на користь ОСОБА_2 було сплачено 30500 доларів США та 13 900,00 гривень, то, відповідно слід застосувати наслідки недійсності такого правочину шляхом стягнення із відповідача на користь позивача вказаної суми коштів у іноземній валюті та національній валюті.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30500 (тридцять тисяч п`ятсот) доларів США та 13900 (тринадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп., як застосування наслідків нікчемного правочину, укладеного між сторонами попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року тильної частини магазину. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача судові понесені у справі витрати.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, з якого встановлено, що відповідач позовні вимоги не визнає. Зокрема відповідач вказує, що вказані угоди були укладені між позивачем та юридичною особою ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС». Як фізична особа ОСОБА_2 не був стороною договорів. Як директор ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС», відповідач ніколи не пропонував придбати ще частину приміщень, яка належить юридичній особі, про що неправдиво вказує ОСОБА_1 . Ніякої домовленості, про укладення попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року відповідач з позивачем не мав і категорично заперечує дану обставину.

Позивачем не підтверджено належними доказами про укладання такого договору. Крім цього відповідач вказує, що в попередньому договорі купівлі-продажу наявні виправлення - первинно написано ОСОБА_3 (покупець), а виправлено на ОСОБА_1 . Такі виправлення наявні в усьому тексті договору, що свідчить що ОСОБА_1 не був учасником угоди.

Написи на зворотній частині попереднього договору купівлі-продажу про те, що нібито позивач передав ОСОБА_2 30500 доларів США та 13900 грн., вказаного договору не стосуються, оскільки там містяться підписи різних осіб. Розписку від 30.03.2019 року на суму 2000 доларів США відповідач не писав, а тому твердження позивача про те, що документи написані відповідачем власноручно, є неправдивими.

Крім цього, відповідач вказує, що позивач намагається ввести суд в оману та вказує, що неодноразово звертався до відповідача щодо дати укладення основного договору купівлі-продажу та призначення дати посвідчення його у нотаріуса. Однак вказана заява є неправдивою та голослівною, оскільки ніяких пропозицій від позивача відповідач не отримував. ОСОБА_1 неодноразово тривалий час позичав у відповідача певні кошти, та частково їх повертав, а на даний час є боржником відповідача. З метою уникнути боргової відповідальності подав позов про застосування наслідків нікчемною правочину, а тому позовні вимоги є надуманими.

Враховуючи викладене, відповідач просив в задоволенні позовних вимог до нього відмовити.

В подальшому позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому позивач виклав свої спростування обставин, викладених у відзиві. Зокрема, позивачем зазначається, що твердження відповідача щодо виправлень у попередньому договорі купівлі-продажу та написів на звороті договору, як повернення позивачем боргу відповідачу, є надуманими та на увагу не заслуговують, оскільки не підтвердженні будь-якими доказами

Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити повністю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явились, однак представник позивача попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи в силу вимог ст.ст. 130, 131 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення поважних причин, свого представника до суду не скерував.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов попереднього договору відповідачем.

Так, відповідно до укладеного між ОСОБА_1 , як Покупцем, та ТзОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС», в особі директора Кулачинського Р.Ф., як Продавцем, договору купівлі-продажу від 16.06.2005 року, позивач є власником 8/100 частин цілісного майнового комплексу ДКПТ «Магістраль», що розташовується по АДРЕСА_3 .

Згідно договору дарування від 11.04.2006 року, у власність позивача також перейшло 8/100 частин цілісного майнового комплексу ДКПТ «Магістраль», що розташовується по АДРЕСА_3 .

Таким чином, належна частка ОСОБА_1 у власності на майновий комплекс ДКПТ «Магістраль», що розташовується по АДРЕСА_3 , становить 16/100, на яку виділено обумовлені у договорах відокремлені частини приміщення.

Згідно попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої сторони, уклали попередній договір купівлі-продажу тильної частини магазину та погодили наступне: ОСОБА_1 (Покупець) вносить частково попередньо оплату у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, а ОСОБА_5 приймає часткову оплату у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США. Часткова оплата внесена покупцем буде зараховано до повної вартості приміщення. Власник після отримання повної вартості приміщення зобов`язується нотаріально посвідчити вказаний попередній договір.

З метою виконання умов попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 30500 доларів США та 13900,00 гривень, що підтверджується написами на зворотній частині попереднього договору купівлі-продажу та власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою від 30.03.2019 року на суму 2000 доларів США.

Відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів, що підписи на тильній стороні попереднього договору належать не йому, а також те, що розписка про отримання коштів написана не ним.

Згідно інформаційної довідки № від 14.12.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що об`єкт нерухомого майна, розташований по АДРЕСА_3 , на праві власності належить ТзОВ «МАГІСТРАЛЬ-ПЛЮС».

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зважаючи на зміст та форму укладеного між позивачем та відповідачем попереднього договору, вбачається, що договір укладено у простій письмовій формі, хоча такий договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. А тому такий договір є недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки ОСОБА_1 на виконання попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року на користь ОСОБА_2 було сплачено 30500 доларів США та 13900,00 грн. то, відповідно, слід застосувати наслідки недійсності такого правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошових коштів.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30500 (тридцять тисяч п`ятсот) доларів США та 13900 (тринадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп., як застосування наслідку нікчемного правочину, укладеного між сторонами попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року тильної частини магазину.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 12432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн. 90 коп. (витрати по сплаті судового збору та послуг з правової допомоги адвоката).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 216, 220, 657 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про застосування наслідків нікчемного правочину - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 26.02.1997 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 30500 (тридцять тисяч п`ятсот) доларів США та 13900 (тринадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, як застосування наслідку нікчемного правочину, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попереднього договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року тильної частини магазину.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 26.02.1997 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в сумі 12432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 90 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30 грудня 2022 року.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК