провадження №: 2/752/1627/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про зобов`язання вчинити дії та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду

м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про зобов`язання надіслати повідомлення приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про цільове призначення рахунку та повернути постанову №63566179 від 10.11.2020 без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Державний ощадний банк України», та зняти арешт із зазначеного рахунку, та про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2811 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 200169470 від 12.10.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Вказаний виконавчий напис було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. У рамках цього виконавчого провадження приватним виконавцем відповідно до постанови №63566179 від 10.11.2020 було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Державний ощадний банк України». Позивач зауважує, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги ст. ст. 47, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Глави 8, 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮ України від 22.02.2012 № 296/5, сума заборгованості не є безспірною та не підтверджена належними а допустимими доказами. Окрім цього, наголошує, що рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Державний ощадний банк України», має спеціальне цільове призначення та відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає арешту.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, надати суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса від 15.10.2020, зареєстрований в реєстрі за № 2811.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача АТ «Банк Форвард» про розгляд даної справи, проте відповідач не скористався своїм процесуальним правом та відзив не подав.

02.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача АТ «Державний ощадний банк України», у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання надіслати повідомлення приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. є необґрунтованими, оскільки рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Державний ощадний банк України», у розуміння ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не має статусу спеціального та не має спеціального режиму використання, звернення стягнення на який заборонено законом.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2811 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 200169470 від 12.10.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 12.06.2019 по 12.07.2019. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника, складає 75036,20 грн., у тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 59023,66 грн., заборгованість за процентами - 13962,54 грн., плата за пропуск мінімальних платежів - 1200,00 грн., за вчинення виконавчого напису - 850,00 грн.

Вказаний виконавчий напис було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. У рамках цього виконавчого провадження приватним виконавцем відповідно до постанови №63566179 від 10.11.2020 було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Постановою КМ України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Великою Палатою Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України.

З огляду на зазначене, на день вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМ України № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Суд зазначає, що заперечень чи доказів на спростування викладених позивачем обставин, відповідачем не надано.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія оспорюваного виконавчого напису, банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, а також і розрахунок суми по відсотках за період заборгованості виконавчого напису від 15.10.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 2811, копія виписки з ЄДОЮО, копія довіреності на представництво інтересів заявника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, докази про належне повідомлення боржника щодо заборгованості, довідка про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусу.

Окрім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна не надала докази, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконалася у безспірності розміру сум, встановила у якому розмірі виникла заборгованість, як по тілу кредиту, так і по відсоткам, тому за встановлених обставин, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису від 15.10.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 2811, таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» надіслати повідомлення приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про цільове призначення рахунку та повернути постанову №63566179 від 10.11.2020 без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Державний ощадний банк України», та зняти арешт із зазначеного рахунку, суд приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до заяви про приєднання №287465911 від 22.07.2020 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Державний ощадний банк України» відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок IBAN № НОМЕР_1 в гривнях України.

Як вбачається з матеріалів справи, у рамках виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відповідно до постанови №63566179 від 10.11.2020 було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Державний ощадний банк України».

Згідно пункту 1.2 розділу І Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22.06.2012 «Про затвердження Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2012 за № 1206/21518, рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів (позик), у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів, єдиний рахунок та небюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Таким чином, рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Державний ощадний банк України», у розуміння ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не має статусу спеціального та не має спеціального режиму використання, звернення стягнення на який заборонено законом.

Відповідно до пункту 9.1 Глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 29.03.2004 за № 377/8976 (далі - Інструкція), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Пунктом 9.3 Інструкції визначено, що арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів (пункт 9.4 Інструкції).

Частиною 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до пункту 9.11 Інструкції банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Банк установлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про зняття арешту з коштів, у порядку, визначеному внутрішніми документами банку.

Враховуючи вищевикладене, АТ «Державний ощадний банк України» було накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до приписів чинного законодавства України, тому за встановлених обставин, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про зобов`язання надіслати повідомлення приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про цільове призначення рахунку та повернути постанову №63566179 від 10.11.2020 без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Державний ощадний банк України», та зняти арешт із зазначеного рахунку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2020 постановлено відстрочити позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Оскільки при поданні позову до суду ОСОБА_1 судовий збір не сплачував у зв`язку з відстроченням сплати судового збору, а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. та з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про зобов`язання вчинити дії та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Володимирівною 15.10.2020, зареєстрований в реєстрі за № 2811, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі

75036,20 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (ідентифікаційний код: 34186061, зареєстроване місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання:

АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Ю. Ю. Мазур