УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 Справа №607/5616/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), щодо визначення вартості майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 03.11.2022р. надіслав до суду засобами поштового зв`язку скаргу на дії Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у виконавчому провадженні, відкритому на підставі судового наказу, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 26.05.2022р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

У скарзі ОСОБА_1 вказує, що в період з квітня 2022 року до серпня 2022 року добровільно сплачував кошти в користь ОСОБА_2 на утримання дитини в розмірі 7500 гривень на рахунок, який вона особисто відкрила для виконання цього судового наказу, що свідчить про належне виконання судового наказу. 02.08.2022р. він звернувся з заявою до державного виконавця Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), та, не отримавши відповіді, 26.09.2022р. повторно звернувся до державного виконавця з заявою, в якій просив зарахувати сплачені кошти в рахунок виконання судового наказу, на яку 21.10.2022р. отримав відповідь про відмову в задоволенні цієї заяви. Оскільки незарахування сплачених коштів, на думку заявника, є триваючою бездіяльністю, заявник вважає, що строк звернення до суду зі скаргою він не пропустив.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 лютого 2022 року № 925/308/13-г, за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті ГПК України, суд дійшов висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді. У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року у справі № 910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що ще 02.08.2022р. він звернувся з заявою до державного виконавця Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зарахування сплачених коштів у рахунок виконання судового наказу. Відповіді на цю заяву упродовж тривалого часу не отримував, що вже свідчило про те, що він повинен був дізнатися про порушення своїх прав, що підтверджується також і тим, що 26.09.2022р. заявник повторно звернувся до державного виконавця з аналогічною заявою. Таким чином 26.09.2022р. заявник вже знав про порушення свої прав. Більше того, 21.10.2022р. він отримав відповідь про відмову в задоволенні цієї заяви. Отримавши таку відповідь, заявник об`єктивно уже не міг не знати про те, що його права порушені. Однак 10-денний строк від зазначеної дати сплинув 31.10.2022р., і протягом цього строку заявник зі скаргою до суду не звернувся. Твердження заявника про те, що незарахування сплачених коштів є триваючою бездіяльністю, і тому строк звернення до суду зі скаргою він не пропустив, не заслуговують на увагу, оскільки ч. 1 ст. 449 ЦПК України встановлено чіткий строк звернення до суду.

Зі скаргою до суду ОСОБА_1 звернувся 03.11.2022р., надіславши її засобами поштового зв`язку в зазначену дату, тобто із попуском 10-денного строку, із клопотанням про поновлення пропущеного строку не звертався.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 п. 16 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суди повинні враховувати, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

За відсутності клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, із зазначенням в ньому поважних причин пропуску скаржником строку подання скарги у виконавчому провадженні, з урахуванням положень закріпленого принципу дизпозитивності у цивільному процесі, ініціатива порушення питання щодо поновлення процесуального строку належить учаснику провадження у справі, за відсутності якої у суду відсутні підстави вирішувати питання про поновлення вказаного строку, оскільки суд позбавлений права на цю процесуальну ініціативу (такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.02.2022 № 925/308/13-г).

Таким чином, враховуючи, що скаржник у цій справі не порушував питання про поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою у виконавчому провадженні, а відповідно і щодо поважності пропуску цього строку, тому суд не може самостійно розглянути питання поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою у виконавчому провадженні.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, із заявою про поновлення пропущеного строку не звертався, його скаргу на дії державного виконавця слід залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 127, 183, 259, 260, 353, 447, 449 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), щодо визначення вартості майна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

СуддяН. М. Сташків