Справа № 307/930/22
Провадження № 2/307/199/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника відповідача Коржука І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивував тим, що 28 липня 2020 року на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1269 від 06 липня 2020 року було проведено аукціон по лоту № GLЗN18754 з продажу Кредитного портфелю АТ «Дельта Банк», що складався з прав вимоги та інших майнових прав за 1 631 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 29 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 3 кредитними договорами, що забезпечені іншою заставою та 127 беззаставними кредитними договорами. Згідно протоколу електронного аукціону № UА-ЕА-2020-07-06-000033-b від 28 липня 2020 року переможцем аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС». За результатами аукціону між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений та нотаріально посвідчений Договір № 2303/К/1 від 02 вересня 2020 року. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як переможець торгів, здійснило повну оплату коштів на користь АТ «Дельта Банк». За вищевказаним Договором про відступлення прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» одержало, в тому числі, право вимоги за Кредитним договором 384/ФК-07-01 від 07 листопада 2011 року та Іпотечним договором № 384/Zфквіп-07-01 від 07 листопада 2007 року, укладеними з ОСОБА_1 . Згідно вищезазначеним Іпотечним договором зобов`язання відповідача забезпечувались іпотекою нерухомого майна, що належало відповідачу, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 77,80 кв.м. На підставі Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги від 02 вересня 2020 року у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» виникли грошові вимоги до боржника та відповідача як майнового поручителя за Кредитним договором на загальну суму 1963566,24 грн. Разом з тим, в іпотечному договорі від 07 листопада 2007 року містилося іпотечне застереження. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було прийнято рішення про задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом прийняття у власність предмета іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 07 лютого 2022 року реалізуючи свої права іпотекодержателя, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало у власність вищевказане нерухоме майно, а саме домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_1 загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 77,80 кв.м. Перехід права власності підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2022 року. 11 лютого 2022 року при отриманні інформаційної довідки виявилося, що постановою від03 липня 2008 року № АА600836 Відділом ДВС Тячівського районного управління юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . Вказане обтяження зареєстроване за № 7496296 від 03 липня 2008 року, заявник: Відділ ДВС Тячівського районного управління юстиції, вид обтяження: все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 .Також з отриманої інформаційної довідки стало відомо, що постановою від24 лютого 2022 року № 11542824 Відділом ДВС Тячівського районного управління юстиції було накладено арешт на нерухоме майно, що належало ОСОБА_1 , а самедомоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер обтяження: 48896675 від 24 лютого 2009 р., заявник: Відділ ДВС Тячівського районного управління юстиції, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 . З вищевикладеного вбачається, що наявність арешту на вказане нерухоме майно, а саме домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а також арешту на все нерухоме майно відповідача, позбавляє ТОВ «Діджи Фінанс» можливості розпоряджатися своєю власністю.Також, звертають увагу суду, що за ТОВ Діджи Фінанс» вже зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно, а відтак позивач не може звертатися до суду з вимогою про визнання права власності за ним та зняття арешту з майна. Враховуючи викладене, просить зняти арешт з нерухомого майна - домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141,9 кв.м., житловоюплощею 77,80 кв.м., накладений Відділом ДВС Тячівського районного управління юстиції на підставі постанови № 11542824 від 24 лютого 2008 та зареєстрований 24 лютого 2009 року за № 8489634, та зняти арешт з нерухомого майна - домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 77,80 кв.м., накладений Відділом ДВС Тячівського районного управління юстиції на підставі постанови № 600836 від 03 липня 2008 року та зареєстрований 03 липня 2008 року за № 7496296, а також вирішити питання щодо відшкодування витрат зі сплати судового збору.

21 квітня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву.

12 жовтня 2022 року ухвалою Тячівський районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засіданні представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не з`явився, згідно поданої заяви, просив провести розгляд справи без участі представника. Доводи викладені в позовній заяві підтримує, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо вирішення заявлених позовних вимог поклалася на розсуд суду.

Представник третьої особи Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 вересня 2020 року, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору, відповідно до п.1 Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень, і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. У відповідності до п.2 вказаного вище Договору, за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього Договору набуває усі права кредитора за Основними договорами ( а.с.5-8).

Відповідно до додатку до Договору №2303/К/1 про відступлення прав вимоги значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 384ФКВ-07 від 07 листопада 2007 року, та зазначені грошові зобов`язання, які виникли за вказаним договором на загальну суму 1 963 566,24 грн. (а.с.9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №298442955 від 08 лютого 2022 року, власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, зареєстрованого на підставі іпотечного договору №384/Zфквіп-07-01, виданого 07 листопада 2007 року приватним нотаріусом Стойка Н.М., довідки про стан заборгованості серія та номер:113/Л/ДФ від 07 лютого 2007 року, видавник: ТОВ «Діджи Фінанс», звіту про оцінку майна, серія та номер: б/н від 04 лютого 2022 року, видавник ТОВ «НЕОСТ КОНСАЛТ», повідомлення вимога, серія та номер: 21/з/лід від 07 вересня 2020 року, видавник ТОВ «Діджи Фінанс», повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н, видавник Укрпошта, в цілій частині значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», .( а.с. 11)

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №299062163 від 11 лютого 2022 року, встановлено що згідно запису про обтяження № 7496296 від 03 липня 2008 року на підставі постанови відділу ДВС Тячівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження АА 600836 від 03 липня 2008 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . Крім того, згідно запису про обтяження № 8489634 від 24 лютого 2009 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту ВП №11542824 від 24 лютого 2008 року відділом ДВС Тячівського РУЮ згідно виконавчого напису ВМА №827540 від 29.01.2009 року накладено арешт на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 (а.с. 12-13).

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 08. листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 зазначив, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Натомість вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є позивач ТОВ "Діджи Фінанс", право власності на яке зареєстровано за ним 07 лютого 2022 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 299062163 від 11 лютого 2022 року.

Згідно з відомостями вищезазначеного реєстру у ОСОБА_1 відсутнє право власності на даний житловий будинок.

Відтак, відомості про обтяження вказаного житлового будинку, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосовно арешту накладеного на підставі постанови відділу ДВС Тячівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження АА 600836 від 03 липня 2008 року та постанови відділу ДВС Тячівського РУЮ про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту ВП №11542824 від 24 лютого 2008 року порушують права позивача, власника житлового будинку, щодо користування і розпорядження своєю власністю, які гарантовані йому Конституцією України.

Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, суд вважає, що наявність незнятого арешту на житловий будинок перешкоджає дійсному власнику володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а тому обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому воно підлягає судовому захисту шляхом скасування арешту та задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення №61 від 11 червня 2021 року.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи.

Положенням ч.6 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, витрати зі сплати судового збору за подачу позову в розмірі 4962 грн.00 коп. слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна - домоволодіння загальною площею 141,90 кв.м, житловою площею 77,80 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений Відділом державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції на підставі постанови № 11542824 від 24 лютого 2008 року та зареєстрований 24 лютого 2009 року за №8489634.

Зняти арешт в частині нерухомого майна - домоволодіння загальною площею 141,90 кв.м, житловою площею 77,80 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений Відділом державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції на підставі постанови № 600836 від 03 липня 2008 року та зареєстрований 03 липня 2008 року за №7496296.

Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 4962 грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок № 8, ;

Відповідач ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), адреса місцезнаходження: м. Тячів, вул. Лазівська, № 2, .

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2022 року.

Суддя: М.Д. Стецюк