Справа № 188/1316/22
Провадження № 2/188/571/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючої судді Місюри К.В.,

з участю секретаря судового засідання Хандриги Л.І.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про зняття арешту з майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про зняття арешту з майна .

На обґрунтування своїх вимог позивачка вказала , що 22.05.2008 року було відкрито виконавче провадження державним виконавцем Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на підставі Ухвали Брянківського міського суду № 2-726 від 12.05.200/8 року. Об`єктом обтяження по даному виконавчому провадженню було невизначене майно, а саме : все нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось. Дане обтяження зареєстроване 02.06.2008 року за № 7302644 реєстратором : Кадієвська державна нотаріальна контора. Накладення арешту відбулося в межах розгляду цивільної справи , в якій ціна позову становила 61869,89 грн., яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк». Дана заборгованість була сплачена нею в червні липні 2008 року.

В жовтні 2021 року позивачка звернулася з заявою до Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про надання їй довідки. 20.10.2021 року за № 3336/18.12-76 на її адресу надійшла письмова відповідь в якій їй повідомлялось , що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено , що на виконанні у Брянківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебувала Ухвала Брянківського міського суду №2-726 від 12.05.2008 року щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1 22.05.2008 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження . 28.09.2008 року державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 20.10.2021 року на виконанні Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відсутні виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Оскільки арешт накладено на майно позивачки , яка вже не є боржником у виконавчому провадженню , а також враховуючи , що станом на даний час виконавче провадження в рамках якого накладено арешт, відсутнє , вона змушена звернутися до суду з заявою про скасування арешту.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив , заяв чи клопотань про відкладення розгулу справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено , що 22.05.2008 року державним виконавцем Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на підставі Ухвали Брянківського міського суду № 2-726 від 12.05.200/8 року було відкрито виконавче провадження. Об`єктом обтяження по даному виконавчому провадженню було невизначене майно, а саме : все нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось. Дане обтяження зареєстроване 02.06.2008 року за № 7302644 реєстратором : Кадієвська державна нотаріальна контора. Накладення арешту відбулося в межах розгляду цивільної справи , в якій ціна позову становила 61869,89 грн., яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк». Дана заборгованість була сплачена позивачкою, що підтверджується довідкою АТ КБ Приватбанк № 6РКJIDKM99OFIG92 від 11.10.2021 року.

В жовтні 2021 року позивачка звернулася з заявою до Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про надання їй довідки про те , що виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають .

20.10.2021 року за № 3336/18.12-76 на її адресу надійшла письмова відповідь в якій їй повідомлялось , що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено , що на виконанні у Брянківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебувала Ухвала Брянківського міського суду №2-726 від 12.05.2008 року щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1 22.05.2008 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження .

28.09.2008 року державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на 20.10.2021 року на виконанні Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відсутні виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно із 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у йогоздійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV(в редакції, чинній на час здійснення виконавчих дій) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Відповідно до положень ч.1,2ст.56Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивачки, що накладення арешту на належне їй майно порушує її права як власника, оскільки арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення зі сторони боржника, однак судом встановлено, що позивачка виконала свої зобов`язання перед банком, заборгованість повністю погашена.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги цивільного позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про зняття арешту з майна - задоволити.

Зняти арешт на невизначене майно , все майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( реєстраційний номер обтяження 7302644) , який накладений на підставі заяви Відділу державної виконавчої служби Брянківського районного управління юстиції у Луганській області № 103785 від 23.05.2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра