Справа № 510/1078/22
Провадження № 2/510/1008/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі у підготовче судове засідання не явились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували.

Представник позивача у підготовче судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія договору купівлі продажу від 10.02.2011р.; копія акту приймання передачі майна за договором купівлі продажу від 10.02.2011р.; копія виписки з погосподарської книги від 05.11.2021р. № 272; копія технічного паспорту із надвірними спорудами на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія довідки КП «Ренійське БТІ» від 02.12.2021р. № 331; копія будинкової книги прописки громадян; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.12.2021р. № 312; копія звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 20.07.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 10.02.2011 р. між позивачем та ОСОБА_5 була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 . На виконання домовленостей вони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав ОСОБА_5 обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. З 2011р. позивач проживає у зазначеному будинку, сплачує комунальні платежі, обробляє присадибну ділянку. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував ОСОБА_5 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Усі спроби та вимоги позивача до ОСОБА_5 щодо нотаріального посвідчення договору були безрезультатними. ОСОБА_5 ігнорував позивача, та безпідставно відмовлявся від зустрічі у нотаріуса, та не вживав заходів з посвідчення договору у встановленому порядку. При останній телефонній розмові з ОСОБА_5 у 2015 році, останнім було повідомлено позивачу про те, що він більше не мешкає у селі Лиманське та переїхав у зв`язку з працевлаштуванням до курорту Расейка Татарбунарського району Одеської області. Також, ОСОБА_5 повідомив позивачу про те, що він не зможе надати нотаріусу правовстановлюючі документи на майно, оскільки він свої права власності на майно не оформив та не зареєстрував належним чином зважаючи на відсутність коштів. Згідно виписки з погосподарської книги від 05.11.2021 №272, виданої виконавчим комітетом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за підписом старости Лиманського старостинського округу, вбачається, що вказаний житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Однак, при укладанні договору та акту приймання-передачі майна за договором позивач не був обізнаний про такі обставини, та йому стало відомо лише після телефонної розмови з ОСОБА_5 . Тобто, що на момент укладання Договору ОСОБА_5 не мав право здійснити відчуження майна, а тому договір підписаний особою без наявності на те права.

Згодом, позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У шестимісячний строк з часу відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_5 відповідачі не звернулися до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Так, згідно довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.12.2021 №312, на день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі постійно не мешкали з батьком однією сім`єю за однією адресою до моменту його смерті, не мали спільний побут, та не несли спільні витрати. Наразі відповідачі не заперечують проти визнання договору купівлі продажу дійсним між позивачем та їх батьком. Такими чином, позивач на протязі 11 років фактично, повноцінно, безперервно, відкрито та добросовісно володіє та користується вказаним майном, здійснює його утримання і збереження.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2011 р. між ним та ОСОБА_5 була досягнута домовленість про куплю продаж житлового будинку АДРЕСА_1 . В нотаріальному порядку вони цю угоду не оформляли, оскільки ОСОБА_5 помер. Таким чином, з 2011 р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє нерухомістю, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. Після його смерті відповідачі по справі, як спадкоємці першої черги не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини та за весь час володіння позивача будинком, не пред`явили до позивача жодних вимог про витребування нерухомого майна, документів на нього, не брали участі у його утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачі не заперечували щодо фактів, вказаних у позові, визнали позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем житловим будинку АДРЕСА_1 є добросовісним (тобто позивач вважає, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки буула досягнута домовленість про куплю - продаж), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачував комунальні платежі за утримання будинком, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що будинок цілком з законних підстав було передано у володіння та користування позивача внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з матеріалів справи та наданих доказів, позивач відкрито та безперервно володіє усім будинком, доглядає за його технічним станом, сплачує комунальні платежі тощо, по теперішній час.

Отже, позивач, як фактичний власник спірного житлового будинку, більше десяти років постійно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, доглядає та стежить за його технічним станом, проводить поточний ремонт, сплачує комунальні платежі, тощо, та продовжує здійснювати вказані дії по теперішній час. За весь час володіння позивачем нерухомим спірним майном, як добросовісним набувачем, відповідачі, як правонаступники власника будинку, жодного разу не витребували у позивача, вказане нерухоме майно, вимог щодо повернення нерухомості не висували, відповідачі у будинку не проживають.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем вищевказаним житловим будинком є добросовісним (позивач добросовісно, відкрито і безперервно фактично володіє належним відповідачам на праві власності спірним будинком, більше десяти років, та продовжує вчиняти вказані дії по теперішній час), правомірним, відкритим та безперервним.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на вищевказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 344, 397 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков