П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа № 724/396/22

провадження №22-з/822/42/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Кулянди М.І.

секретаря Конецької Д.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач Топорівська територіальна громада в особі голови Пасічника Юрія Анатолійовича

за заявою Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про ухвалення додаткового рішення

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у лютому 2022 року звернулись до суду з позовом до Топорівської територіальної громади в особі голови Пасічника Ю.А. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вказували, що рішенням 23 сесії 6 скликання Грозинецької сільської ради від 04 листопада 2014 року № 241/23-2014 «Про надання дозволу на розробку та виготовлення проекту землеустрою на земельні ділянки» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,35 га ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,35 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1.

Рішенням Хотинського районного суд Чернівецької області від 13 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади села Грозинці в особі Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та скасуванні в Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки визнано незаконним та скасовано рішення Грозинецької сільської ради від 19 березня 2015 року № 279/27-2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , скасовано у Державному земельному кадастрі записи про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0201 та :01:001:0200.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 02 липня 2019 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2017 року скасовано, у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року постанову Чернівецького апеляційного суду від 2 липня 2019 року скасовано, рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2017 року залишено в силі.

Верховний Суд дійшов висновку, що сільська рада, передаючи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зайняту ОСОБА_3 земельну ділянку (її частину), діяла поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції і законам України.

Незаконним рішенням Грозинецької сільської ради від 19 березня 2015 року № 279/27-2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 останнім завдано матеріальну шкоди, яка полягає у витратах на відведення та оформлення земельних ділянок в сумі 10600 грн., об`єднання земельних ділянок в сумі 3000 грн., сплату податку за землю впродовж 2015-2020 років в сумі 2300 грн., витратах на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Наслідком незаконного рішення органу місцевого самоврядування стало нераціональне витрачання життєвого часу, необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, компенсаторних можливостей задля їх подолання, заподіяння моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Просили стягнути з Топорівської сільської ради на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 25900 грн., моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25900 грн.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року в частині стягнення з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. змінено.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

В решті залишено без змін.

Короткий зміст вимог наведених у заяві про ухвалення додаткового рішення

Топорівська територіальна громада Чернівецького району Чернівецької області у вересні 2022 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Посилалася на те, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1523 грн. та перерозподіл судових витрат, які стягнуто рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року.

Просила ухвалити додаткове рішення про новий розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до п.41 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Щодо вирішення питання про розподіл судового збору

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області про стягнення матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25900 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року в частині стягнення з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. змінено.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнуто з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви.

Пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою у віх судових інстанціях.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Топорівською територіальною громадою Чернівецького району Чернівецької області сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 1523 грн за квитанцією товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» від 6 липня 2022 року №.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 202 року установлено на рівні 2 481 грн.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з оспорюваної суми.

Пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області в дохід держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 1092 грн. 40 коп. (992 грн. 40 коп. + 100 грн).

Топорівській територіальній громаді Чернівецького району Чернівецької області підлягає відшкодуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1370 грн 70 коп. (1523 грн. - 152 грн 30 коп.).

Щодо вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності до пункту 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами першою - третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, за змістом частини першої статті 246 ЦПК України докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Звідси, відшкодування судових витрат здійснюється у разі подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мельник Ю.В., у позовній заяві заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас ОСОБА_1 подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які понесено ОСОБА_1 і очікується понести у зв`язку з розглядом справи, в сумі 7650 грн.

Також ОСОБА_2 подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які понесено ОСОБА_2 і очікується понести у зв`язку з розглядом справи, в сумі 7650 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

ОСОБА_1 на підтвердження витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції долучено договір між адвокатом Мельником Ю.В. та Ткачем Є.В. про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року №19.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджено сторонами та зазначено в додатку №1 до цього договору.

Згідно із додатком №1 до договору між адвокатом Мельником Ю.В. та Ткачем Є.В. про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року №19 вартість однієї години надання послуг з зустрічі та усної консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, відповіді на запит контролюючого органу, складання адвокатського запиту становить 15% (900 грн) від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; з складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг, представництва та захист інтересів клієнта в суді будь-якої інстанції становить 50% (1800 грн) від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту наданих послуг, складеного адвокатом Мельник Ю.В. та Ткачем Є.В., від 11 лютого 2022 року, попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, від 11 лютого 2022 року адвокатом надано правничу допомогу з консультацій клієнта здійснення запитів тривалістю 30 хв. вартістю 450 грн., складання позовної заяви та збирання доказів тривалістю 2 год. вартістю 3600 грн на загальну суму 4050 грн.

Водночас ОСОБА_2 долучено договір між адвокатом Мельником Ю.В. та Ткачем С.В. про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року №20.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджено сторонами та зазначено в додатку №1 до цього договору.

Згідно із додатком №1 до договору між адвокатом Мельником Ю.В. та Ткачем С.В. про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року №20 вартість однієї години надання послуг з зустрічі та усної консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, відповіді на запит контролюючого органу, складання адвокатського запиту становить 15% (900 грн) від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; з складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг, представництва та захист інтересів клієнта в суді будь-якої інстанції становить 50% (1800 грн) від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту наданих послуг, складеного адвокатом Мельник Ю.В. та Ткачем С.В., від 11 лютого 2022 року, попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_2 поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, від 11 лютого 2022 року адвокатом надано правничу допомогу з консультацій клієнта здійснення запитів тривалістю 30 хв. вартістю 450 грн., складання позовної заяви та збирання доказів тривалістю 2 год. вартістю 3600 грн, на загальну суму 4050 грн.

З огляду на те, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року, яке змінено постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Топорівською територіальною громадою Чернівецького району Чернівецької області не заперечувався розмір судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.

З огляду на те, що вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, що від суми позову складає у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог 28,5%, на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1154 грн 25 коп. (4050 грн. * 28,5%) кожному.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом Мельником Ю.В. робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значення справи для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи принципи співмірності, колегія суддів вважає справедливим і співмірним з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи, відшкодувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 1154 грн 25 коп. кожному.

Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2022 року в частині стягнення з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8100 грн., стягнення з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області в дохід держави судового збору в сумі 1992 грн. 40 коп. змінити.

Стягнути з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області в дохід держави судовий збір в сумі 1092 грн. 40 коп.

Відшкодувати Топорівській територіальній громаді Чернівецького району Чернівецької області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1370 грн 70 коп.

Стягнути з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1154 грн 25 грн.

Стягнути з Топорівської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1154 грн 25 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді: Н. К. Височанська

М. І. Кулянда