Справа № 456/4100/22
Провадження № 2-н/456/516/2022
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

28 листопада 2022 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ ПАК» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Героїв Майдану, 5-Б, м. Львів, 79026; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37711540) нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 25.11.2022 року, скориставшись канцелярією, звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку наказного провадження, що зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 15933, в якій просить видати судовий наказ про стягнення на його користь з ТзОВ «ПЕРФЕКТ ПАК» нараховану, але не виплачену суму заробітної плати в розмірі 5 843 грн. 90 коп..

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2022 року дану заяву про видачу судового наказу розподілено головуючому судді Микитину В.Я..

Вивчивши матеріали даної заяви про видачу судового наказу, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Слід зазначити, що за змістом розділу ІІ «Наказне провадження» чинного ЦПК України судовий наказ може бути виданий лише за умови безспірності заявлених у заяві про видачу судового наказу вимог.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 року) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116 КЗпП України).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Статтями 1, 2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Як роз`яснюється у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відтак працівник може звернутися до суду в порядку наказного провадження лише у разі, якщо вимога про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, є безспірною (роботодавець не оспорює ні право вимоги працівника, ні суму заборгованості з виплати заробітної плати), що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Статтею 49 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Із змісту даної заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить стягнути з боржника ТзОВ «ПЕРФЕКТ ПАК» нараховану, але не виплачену заробітну плату, в сумі 5 843 грн. 90 коп.. На підтвердження цього до своєї заяви він долучив довідку від 30.09.2022 року б/н, про те що він працював в ТзОВ «ПЕРФЕКТ ПАК» та займав посаду оператора конвеєрної лінії, заборгованість станом на 30.09.2022 року становить 5 843 грн. 90 коп..

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022 року ч. 1 ст. 116 КЗпП України доповнено таким змістом: «Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати».

Сума заборгованості у розмірі 5 843 грн. 90 коп., яка вказана у довідці, оформлена без додержання вимог ст. 116 КЗпП України, а саме без зазначення окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) і про які роботодавець повинен був письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

У довідці від 30.09.2022 року б/н, виданій ТзОВ «ПЕРФЕКТ ПАК», не вказано про те, що сума заборгованості 5 843 грн. 90 коп. відноситься до певного виду виплати, що така заборгованість відноситься до основної та/або до додаткової заробітної плати, або що така заборгованість є заохочувальною та/або компенсаційною виплатою.

В силу приписів пунктів 4 та 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Водночас пунктом 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За сукупністю обставин, беручи до уваги приписи пункту 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Одночасно, вважаю за необхідно звернути увагу заявника ОСОБА_1 на зміст ст. 162 ЦПК України, в силу якої заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

В свою чергу загальні правила підсудності визначаються ч. 2 ст. 27 ЦПК України, згідно з якими позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вочевидь за загальним засадами правила загальної підсудності визначають компетенцію суду з розгляду справи залежно від місцезнаходження відповідача (боржника). Коли ним є громадянин/юридична особа, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання (лат. actor seguitur forum rei), його постійної осілості. Пред`явлення позову за місцем проживання/знаходженням відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача.

Так, при зверненні з заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 вказав, що юридичною адресою ТзОВ «ПЕРФЕКТ ПАК» являється м. Умань Черкаської області, однак офіційним місцезнаходженням юридичної особи є: вул. Героїв Майдану, 5-Б, м. Львів. Також у випадку виявлення бажання скористатись своїм правом/можливістю вибору підсудності, передбаченої змістом ст. 28 ЦПК України, заявнику ОСОБА_1 необхідно про це вказати.

Разом з тим, суддя наголошує, що в силу положень ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині 1 цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір, проте з дотриманням загальних правил підсудності, або ж вказати про альтернативну підсудність із обґрунтуванням можливості скористатися такою.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 161-162, 165-166, 258, 260-261, 272 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ ПАК» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію ухвали про відмову у видачі судового наказу надіслати ОСОБА_1 , для відома.

Ухвала, в силу положень ч. 2 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена заявником ОСОБА_1 у строк подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Крім того учасники судового провадження можуть отримати інформацію щодо цього провадження з допомогою сервісу Судової влади за посиланням на вебсторінку: https://court.gov.ua./fair/ чи з використанням інших засобів зв`язку Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвала складена та підписана суддею без її проголошення 28 листопада 2022 року.

Суддя Володимир МИКИТИН