Справа №443/643/21
Провадження №2/443/64/22
РІШЕННЯ

іменем України

03 травня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Жидачівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Жидачівської міської ради, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що від спільного проживання з ОСОБА_2 у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жидачівського районного суду від 04.01.2019 шлюб між ними розірвано. Донька постійно проживає з нею і перебуває на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не цікавиться донькою, не відвідує її, не має бажання бачити її, не цікавить її здоров`ям, розвитком та навчанням. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ніколи не надавав. Станом на 01.04.2021 заборгованість по аліментах з відповідача становить 70 800 грн. Донька фактично не знає свого батька, який ніколи не приймав участі у її вихованні і надалі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 39-40), в обґрунтування якого покликаючись на те, що колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: не дозволяє бачитися з нею ні йому, ні його батькам. Забороняє брати на прогулянки, до себе додому, забороняє спілкуватися по телефону. Відсутність його по місцю проживання полягає у тому, що він працює в м. Львові, протягом тижня залишається проживати по місцю роботи. Посилання позивачки на те, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини не відповідає дійсності, такі обставини є непідтверджені належними та допустимими доказами. У матеріалах справи відсутні будь-які докази застосування до нього будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, попередження з боку органу опіки та піклування. Він пересилав кошти на картковий рахунок, який йому надала позивачка, але це відбувалося без виконавчого провадження, по домовленості. Він звернувся у службу у справах дітей Виконавчого комітету Жидачівської міської ради про визначення порядку побачень із дочкою. Вважає, що позбавлення його батьківських прав відносно доньки не відповідатиме інтересам самої дитини.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, суду пояснила, що з народження дитини батько участі у її вихованні не приймав, не приділяв дитині жодної уваги. Вдома часто вчиняв конфліктні ситуації, свідком яких була дитина. На даний час донька його боїться і відмовляється бачитися з ним. Відповідач не приходив ані до садочка, ані до школи. До органу опіки та піклування він звернувся лише тоді, коли вона подала позов про позбавлення батьківських прав. Крім цього, у визначені йому органом опіки та піклування години побачень він не приходив.

Представник позивачки позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, суду зазначила, що відповідач згадав про дитину після подання позивачкою позову до суду, почавши вчиняти дії і створювати зацікавленість у побаченні з дитиною. Після рішення виконавчого комітету він не бачився з дитиною у визначені години, ніколи не цікавився дитиною. Також, не надавав коштів на дитину близько чотирьох років. Відомості про відповідача були внесені до Реєстру боржників. Аліменти відповідач почав платити після позову. Останні три місяці не платить аліментів. Позивачка ніколи не чинила перешкод відповідачу у побаченні з дитиною.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що він хоче бачитися з дитиною, але позивачка чинить йому у цьому перешкоди. Він повністю сплатив борг по аліментах. За останні місяці аліменти не платив, оскільки чекає на зарплату, після виплати якої все сплатить.

Представник відповідача позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що відповідач бажає бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні, проте позивачка чинить йому перешкоди у цьому, тому він звернувся до органу опіки та піклування для визначення порядку побачень з дитиною. Хоч рішення з цього питання і було ухвалене і йому були визначені години для побачень з дитиною, однак це рішення неможливо було виконати через перешкоди з боку позивачки. У зв`язку з цим відповідач звернувся до суду з позовом про усунення таких перешкод. Відповідач працює, повністю сплатив борг по аліментах. За останні два місяці не сплачував аліменти, але сплатить їх, коли отримає зарплату. Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки вважає однобічним.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про виклик у судове засідання свідків (а.с.91), заяву про видачу справи для ознайомлення (а.с.96), заяву про визнання обов`язкової участі відповідача у судовому засіданні (а.с.97), заяву про відвід судді (а.с.122-124).

Представником позивачки подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та призначення справи до судового розгляду (а.с.72).

Відповідачем подано клопотання про доручення до матеріалів справи пояснення (а.с.83), клопотання про допит свідків (а.с.86), клопотання про відкладення розгляду справи через стан здоров`я (а.с.87).

Представником відповідача подано заяву про відкладення підготовчого засідання (а.с.35), клопотання про долучення документів до матеріалів справи та призначення справи до судового розгляду (а.с.69), клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості (а.с.98).

Представником третьої особи подано відзив на позовну заяву (а.с.28-29), клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.30), заяву про долучення до матеріалів справи документів (а.с.31), заяву про призначення справи до судового розгляду (а.с.71), клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів (а.с.82).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.21-22).

Ухвалою підготовчого засідання від 01.06.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.44).

Ухвалою від 03.08.2021 постановлено органу опіки та піклування Жидачівської міської ради надати у справі висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.60-61).

Ухвалою від 02.11.2021 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.79-80).

Ухвалою судового засідання від 24.12.2021 відкладено розгляд справи (а.с.88).

Ухвалою від 11.04.2022 відмовлено у задоволенні заяви позивачки про відвід судді (а.с.101, 118-119).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження від 08.10.2013 (а.с.11).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04.01.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.11.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №68, розірвано (а.с.9-10).

Відповідно до будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_1 проживають та прописані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (а.с.12-13).

Згідно з довідкою Жидачівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 від 09.04.2021, ОСОБА_5 навчається у даному навчальному закладі. Мама постійно піклується про дочку, цікавиться навчанням, вихованням та шкільним життям дитини. Батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідував шкільний заклад, не спілкувався з керівником та вчителями, які навчають його дочку. Ніяких контактів школа з батьком не має (а.с.14).

Довідкою Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) №197 від 13.04.2021, розрахунками заборгованості по аліментах від 01.09.2021, 10.02.2022 та повідомленням Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) від 01.09.2021 встановлено, що ОСОБА_2 станом на 01.04.2021 має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 70 800 грн. згідно з виконавчого листа №443/604/18, виданого Жидачівським районним судом Львівської області. Станом на 01.09.2021 заборгованість ОСОБА_2 по аліментам становить 86 103,75 грн. Станом на 10.02.2022 ОСОБА_2 сплачено заборгованість у сумі 90 090,10 грн. Передоплата зі сплати ним аліментів становить 64,14 грн. Відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с.15, 50, 51-54, 99-100).

Рішенням Виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області №160 від 12.07.2021, визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає спільно з матір`ю і встановлено порядок побачення наступним чином: щотижня в понеділок та четвер з 16.00 до 18.00 год з правом забирання дитини на прогулянку та з обов`язковим поверненням її до постійного місця проживання; перший місяць зустрічі проводити у присутності матері, в подальшому без присутності матері із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів та потреб (а.с.55).

Висновком органу опіки та піклування Жидачівської міської ради №4509 від 25.10.2021 визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65-68).

Рішенням Виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області №256 від 28.10.2021 затверджено зазначений вище висновок органу опіки та піклування Жидачівської міської ради №4509 від 25.10.2021 (а.с.64).

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 за період перебування на посаді водія у ТОВ «Альфа Тіда» зарекомендував себе позитивно, ділові якості проявив на найвищому рівні, спокійний, врівноважений, жодної скарги від клієнтів певної сфери обслуговування не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом (а.с.70).

Згідно з письмовими поясненнями психолога ОСОБА_9 , малолітня ОСОБА_5 виявляє страх до вуйка ОСОБА_10 , який є її біологічним батьком. Вона його боїться (а.с.73).

Відповідно до довідки Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, на прийом до сімейного лікаря ОСОБА_5 приходила тільки з мамою. Сімейний лікар не знайомий з батьком дитини (а.с.74).

З письмових пояснень практичного психолога вбачається, що ОСОБА_11 приходив до школи з метою побачення з дочкою, але дочка не захотіла з ним зустрітися (а.с.84-85).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала суду показання, за змістом яких вона є матір`ю позивачки. Коли вони жили разом відповідач не підтримував матеріально, вона все оплачувала сама квартиру, лікування дитини, покупки. Відповідач не цікавився дитиною і не працював. Між ними постійно виникали сварки. Відповідач зловживав алкогольними напоями та дебоширив. Поведінка відповідача не змінювалася. Дитина боїться батька. Донька не забороняла відповідачу бачитися з дитиною.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав суду показання, за змістом яких він є другом відповідача. Відповідач хороший батько. Розповідав йому, що дружина не дозволяє йому бачитися з дитиною. Відповідач при ньому дзвонив дружині, але вона дзвінки ігнорувала. Відповідач любить доньку, хоче з нею бачитися. Літом 2021 року він перераховував кошти при ньому приблизно 1 000 - 1 500 грн.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала суду показання, за змістом яких вона є матір`ю відповідача. Вони жили добре, в орендованій квартирі. Він допомагав дружині готувати, прибирати, а коли почали жити з батьками позивачки, до нього були постійні претензії. Дитину після 4 місяців не дозволяли бачити. На даний час дитину побачити немає можливості, тому що позивачка не дозволяє. Відповідач платив аліменти скільки міг, але борг сплатив повністю. Багато разів намагався зустрітися з дитиною, але позивачка не давала, хоч він цього дуже хоче. Син не працював після одруження і народження дитини, тому допомагали батьки позивачки. Її не допускали до дитини і не дають спілкуватися з дитиною.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала суду показання, за змістом яких вона є подругою позивачки. Чоловік позивачки не приділяє увагу сім`ї та дитині. Мати постійно з дитиною без чоловіка. Одного разу вона була свідком конфлікту, коли відповідач кричав нецензурною лайкою до дружини. Дитина не хоче йти в школу через батька. Останні чотири роки вона не бачила відповідача. Батько не прийшов у визначений час для побачення з дитиною. Донька боїться батька, називає його «вуйком», не хоче бачитися з ним. Батьки відповідача не спілкуються з дитиною.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою позивачки. Батька дитини багато років не бачила. Коли жили разом, то чула постійні крики батька, плач матері і дитини. Татом дитина називає іншу особу. Батька називає «вуйком».

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю обставин, які, на переконання позивачки, свідчать про ухилення батька їхньої спільної дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню та необхідністю, у зв`язку з цим, позбавити його батьківських прав.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі Конвенція).

Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Приписами частин 1, 2 статті 12 Закону №2402-III визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з положеннями частини 2 статті 15 Закону №2402-III, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, обставина проживання батька (матері) дитини окремо від неї не звільняє батька (матір) від обов`язку брати участь у вихованні цієї дитини.

Приписами частин 1, 4 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд враховує норму статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до якої Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Також, беручи до уваги приписи частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді справи застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до положень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивачка ОСОБА_16 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.

Сторона позивачки, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідач не цікавився своєю дитиною та її розвитком, не брав участі у її вихованні, не давав кошти на дитину протягом чотирьох років, після рішення Виконавчого комітету Жидачівської міської ради про визначення способу його участі у вихованні доньки, жодного разу до дитини не прийшов. Такі дії відповідача свідчать про умисне ухилення від виконання ним своїх обов`язків по вихованню дитини. Також, аргументують свою позицію тим, що дитина боїться біологічного батька і не бажає з ним зустрічатися.

Водночас, сторона відповідача, аргументуючи необґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідач заперечує проти позову, оскільки бажає бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні, однак не може належним чином це робити з причин наявності перешкод з боку позивачки. Рішення Виконавчого комітету Жидачівської міської ради про визначення способу його участі у вихованні доньки виконати неможливо, оскільки позивачка чинить йому перешкоди у побаченнях з дитиною. Відповідачем повністю сплачено заборгованість по аліментах.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд звертає увагу на те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд констатує, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Аналізуючи дії відповідача, а саме: відвідання школи, у якій навчається дитина, з метою побачення з нею, звернення до уповноваженого органу з метою визначення способу участі у вихованні дитини, повне погашення заборгованості по аліментах свідчать про спрямованість цих дій на побачення зі своєю донькою, налагодження спілкування з нею та бажання приймати участь у її вихованні. При цьому сам факт недостатньої активності відповідача у захисті свого порушеного права на вільне спілкування з донькою, а також ставлення самої дитини до батька (страх до нього, відсутність приязного відношення тощо) не можуть слугувати підставою для позбавлення його батьківських прав.

Аргументи сторони позивачки, надані нею докази на їх підтвердження, а також показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не спростовують наведених вище обставин, у більшій мірі вказують лише на поведінку та дії відповідача у минулому. Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в частині невідвідуванням дитини її батьком суд оцінює критично, оскільки такі є не об`єктивними та не знайшли свого підтвердження іншими наявними у справі дослідженими судом доказами.

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 стаття 19 СК України), а є лише доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом(правові висновки Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 в справі № 753/2025/19 провадження № 61-1344св20).

Аналізуючи наявний у матеріалах справи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки, суд зауважує, що такий не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав.

Відтак, за наведених обставин, суд доходить переконання, що цей висновок є недостатньо обґрунтованим, тому не погоджується з ним і до уваги такий не бере.

Отже, беручи до уваги викладені обставини, суд констатує, що відповідач довів факт не втрати ним бажання налагодити спілкування з дитиною, продовжує вважати себе її батьком та бажає брати участь у її вихованні, заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, а тому така його поведінка, на переконання суду, свідчить про його інтерес до дитини.

Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, однак позивачкою не доведено в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі статті 51 Конституції України, статей 155, 164-166 Сімейного кодексу України, статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Жидачівської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13 травня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів