г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2112/22
Номер провадження 2/213/1300/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/2112/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач в період з 04.01.1991 року по 15.05.2013 року працювала на підприємстві відповідача, де підпадав під вплив шкідливих факторів, показники яких перевищували нормативні, що стало причиною виникнення у неї хронічних професійних захворювань радікулопатії та сидеросилікозу першої стадії, легеневої недостатності першого ступеня. Оглядом МСЕК у 2013 році позивачу первісно було встановлено втрату професійної працездатності на рівні 30 %, а при повторному огляді 22 червня 2017 року їй було визначено 50 % втрати професійної працездатності безстроково та встановлено третю групу інвалідності. Позивач зазначає, що у зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань порушено її нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушений постійно проходити стаціонарне лікування, що завдає моральних страждань. Просить стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» на його користь 245 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Процесуальні дії у справі.

16.09.2022 позовна заява надійшла до суду.

20.09.2022 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Заяв та клопотань від сторін не надходило.

В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 04.01.1991 року по 15.05.2013 року працювала в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат учнем і машиністом конвеєра ДФ. 15 травня 2022 року була звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Їїзагальний стаж роботи в ПРАТ «ІНГЗК» - становить 22 роки 04 місяці 11 днів.

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я «Український НДІ промислової медицини» від 10.01.2013 № 55 встановлено наявність у позивача хронічних професійних захворювань, діагноз: радікулопатія попереко-крижова, з вираженим больовим сіндромом, порушення біомеханіки хребта та статико-динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді правобічного т/стегнового періартрозу, деформуючого артрозу колінних суглобів, ПФ першого ступеню; сидеросилікоз першої стадії. Легенева недостатність першого ступеню.

Згідно з п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.03.2013, професійне захворювання виникло через недосконалість робочого місця машиніста конвеєра ДФ ПАТ «ІнГЗК», під час роботи з 19.031991 року, і виконання важкої праці, де підпадала під дію виробничого пилу, показники котрих перевищували нормативні, та виконання важкої фізичної роботи маляра в будівельному управлінні № 4 тресту «Криворіжжитбуд» з 16.06.1979 по 02.01.1991, показники котрої перевищували нормативні.

Причиною виникнення хронічного професійного захворювання а Акті зазначено: маса вантажу, що підіймається та переміщується 10-17 кг при допустимих 10 кг; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 46280 кг/с при допустимих до 42000 кг/с; робоча поза з нахилом тулуба більше 30 град. 4,2 % робочої зміни при нормативі 0 недопустимо; нахили тулуба від 144 до 315 разів при допустимих 100 разів; концентрація пилу з вмістом кремнію діоксиду 4,4-13,3 мг/куб.м при ГДК 2,0 мг/куб.м (п.18 Акту).

З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань (отруєння) комісією було запропоновано начальнику дробильної фабрики провести заміну певних вузлів та агрегатів та посилити контроль за використанням машиністами конвеєра засобів індивідуального захисту органів дихання.

Внаслідок зазначених вище хронічних професійних захворювань, висновком медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 при первинному огляді 13.05.2013 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 30% (20% - по радікулопатії, 10 % по сидеросилікозу). При огляді 22.06.2017, позивачу встановлена ступень втрати професійної працездатності у розмірі 50 % (20% - по радікулопатії, 30 % по сидеросилікозу), та третю групу інвалідності, безстроково.

Наявність професійних захворювань у позивача також підтверджується наданими ним письмовими доказами, зокрема випискою з медичної карти стаціонарного хворого, з якої видно, що він проходив лікування в закладах охорони здоров`я з приводу скарг на стійкий виражений біль у хребті, суглобах, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, загальну слабкість, шум в голові та ін.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці: соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 6 цього Закону визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ст.13).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 вказаного Кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008р. від 08.10.2008 встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Висновок суду.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності - 50%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Водночас, суд враховує, що позивач має 36 років загального стажу, з яких в умовах впливу шкідливих факторів працював 33 роки, а за професією машиніста конвеєра на підприємстві відповідача - тільки 22 роки 4 міс. 11 днів, і в п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.03.2013 зазначено, що при виконанні роботи маляра в БУ № 4 «Криворіжжитлобуд» також виконував роботу важку, з перевищенням нормативних показників, та вважає доведеним, що профзахворювання у позивача виникло не лише з вини відповідача. При цьому, суд враховує характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем внаслідок цього професійної працездатності 50 % з 22.06.2017 року безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, встановлення третьої групи інвалідності, що вказує на погіршення стану його здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, .

Повне судове рішення складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий суддя В.В. Попов