ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.,

при секретарі судового засідання Єрош Т.М.,

розглянувши в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін Петро Олександрович, на постанову і акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін Петро Олександрович, на постанову і акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та їх скасування.

На обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2019 було стягнуто з нього на користь АТ "Укрсоцбанк" заборгованість за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27 червня 2006 року. Примусове виконання цього рішення суду здійснювалось Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Барладіним Петром Олександровичем у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020.

19.04.2021 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Барладіним Петром Олександровичем (далі - Виконавець) у виконавчому провадженні № 60995007 було винесено Постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (далі - Постанова) та складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (далі - Акт). Майном, передача якого передбачається Постановою і Актом, є нежитлове приміщення з №1 по №20 в літері "А", об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 374.7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 (далі - Нежитлове приміщення). В дійсності Нежитлове приміщення, зазначене в оскаржуваних ОСОБА_1 Постанові і Акті, не належало йому з 11.02.2021.

ОСОБА_1 вважає, що Постанова і Акт були винесені з грубим порушенням положень чинного законодавства України, а тому просить їх визнати неправомірними та скасувати. Крім того, ОСОБА_1 просив суд поновити строк на подання скарги.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року прийнято скаргу до провадження та призначено її до розгляду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. У судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 , адвокат Чацкіс Н.М.

13.05.2022 та 26.09.2022 до суду надійшли клопотання від представника ОСОБА_1 , адвоката Чацкіс Н.М. про приєднання доказів.

Виконавець у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Від ОСОБА_2 до суду надійшли пояснення, в яких ОСОБА_2 просив задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі, а розгляд справи здійснювати без його участі та без участі його представника.

Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2019 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрсоцбанк" заборгованість за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27 червня 2006 року.

Примусове виконання цього рішення суду здійснювалось Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Барладіним Петром Олександровичем у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 в розмірі 811 501,14 Євро.

На підставі постанови Верховного Суду від 09.12.2020 у справі № 753/3403/18 Виконавець виніс постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме зазначив суму коштів до стягнення - 633 372,35 Євро.

В подальшому у виконавчому провадженні № 60995007 відбулась заміна стягувача АТ "Альфа-Банк" на ОСОБА_2 на підставі: Договору факторингу №2-Ф/21 від 22.01.2021 між АТ "Альфа-Банк" і ТОВ "ФК "АМБЕР"; Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 22.01.2021 між ТОВ "ФК "АМБЕР" і ОСОБА_2 ; ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2021 у справі № 753/2585/21 про заміну стягувача АТ "Альфа-Банк" на його правонаступника ОСОБА_2 ; постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича про заміну сторони у виконавчому провадженні № 60995007.

19.04.2021 Виконавцем у виконавчому провадженні № 60995007 було винесено Постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Майном, передача якого передбачається Постановою і Актом, є нежитлове приміщення з №1 по №20 в літері "А", об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 374.7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 .

З огляду на докази, які перебувають у матеріалах справи, зокрема Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2021, Нежитлове приміщення, зазначене в оскаржуваних Постанові і Акті, не належало ОСОБА_1 , боржнику за виконавчим провадженням № 60995007, з 11.02.2021. Слід акцентувати увагу на тому, що Виконавець був обізнаний про це, на момент винесення та складання Постанови і Акту, про що ним було зазначено в оскаржуваних ОСОБА_1 Постанові і Акті.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. А п. "а" ч. 1 ст. 449 цього Кодексу передбачає, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі - Закон) рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскаржувані Постанова та Акт були прийняті Виконавцем 19.04.2021.

26.04.2021, з дотриманням десятиденного строку після 19.04.2021, адвокат Козаков О.А. від імені ОСОБА_1 направив поштою до Дарницького районного суду м. Києва скаргу, в якій просив визнати неправомірними та скасувати Постанову і Акт.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2021 у справі № 753/8809/21 у задоволенні скарги, поданої в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Козаковим О.А., було відмовлено.

09.11.2021 Київський апеляційний суд у справі № 753/8809/21 прийняв постанову про:

-скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2021;

-залишення без розгляду скарги адвоката Козакова О.А., поданої в інтересах ОСОБА_1 , до якої було додано ордер з опискою на ім`я ОСОБА_2 .

В мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду від 09.11.2021 у справі №753/8809/21 було зазначено:

"Апеляційним судом встановлено, що 30 квітня 2021 року до суду першої інстанції звернувся адвокат Козаков О.А. в інтересах ОСОБА_1 , про що свідчить шапка скарги, у якій останній оскаржує акт і постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Про те, що адвокат Козаков О.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 також свідчить зміст скарги на акт і постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Сама скарга теж підписана адвокатом Козаковим О.А. В той же час на підтвердження своїх повноважень звертатись до суду в інтересах ОСОБА_1 , адвокатом Козаковим О.А. надано ордер серія АІ №1109116 від 26 квітня 2021 року, із якого вбачається, що він уповноважений діяти в інтересах іншої особи, а саме ОСОБА_2 " (абз. останній стор.4, абз. 1-4 стор. 5 постанови).

За таких обставин суд першої інстанції мав залишити скаргу без руху із наданням терміну для усунення вказаних недоліків скарги, однак цього зроблено не було. (абз. 11 стор. 5 постанови).

Судом першої інстанції такі дії вчинені не були, у наслідок чого, було розглянуто скаргу, яка була підписана не уповноваженою особою (абз. 13 стор. 5 постанови).

Виходячи з аналізу наведених вимог закону, скарга на акт і постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу підлягає залишенню без розгляду з підстав, передбачених ст. 257, 377 ЦПК України, в зв`язку з тим, що скаргу було подано від імені заінтересованої особи особою, яка не має повноважень на ведення справи в інтересах цієї особи. (абз. 3 стор. 6 постанови)

Відповідно до п. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (абз 6 стор 6 постанови).

Постановою Київського апеляційного суду у справі № 753/8809/21 були встановлені наступні юридичні факти:

-відсутність у адвоката Козакова О.А. повноважень на подання в інтересах ОСОБА_1 скарги на Постанову і Акт;

-невчинення Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/8809/21 такої процесуальної дії як залишення скарги без руху із наданням терміну для усунення вказаних недоліків скарги.

Крім цього, постановою Київського апеляційного суду у справі № 753/8809/21 було роз`яснено ОСОБА_1 , що згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України, він має право звернутись до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Постанова Київського апеляційного суду у справі № 753/8809/21 набрала законної сили в день її прийняття, а саме 09.11.2021. Однак у судовому засіданні в цей день були проголошені тільки вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст було складено 12.11.2021. На адресу представника ОСОБА_1 , адвоката Чацкіс Н.М., повний текст цієї постанови надійшов електронною поштою 15.11.2021.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Також, у рішеннях Європейського суду з прав людини вказано, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. У статтях 127, 449 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Проте суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутність у адвоката Козакова О.А. повноважень на подання в інтересах ОСОБА_1 скарги на Постанову і Акт, що було встановлено під час розгляду справи № 753/8809/21, та невчинення судом першої інстанції у справі № 753/8809/21 такої процесуальної дії, як залишення скарги без руху, з наданням строку на усунення недоліків, можуть вважатися поважними причинами і бути підставою для поновлення ОСОБА_1 строку для подання скарги на Постанову і Акт за допомогою іншого представника, повноваження якого підтверджені належним чином.

Поновлення строку на подання скарги є єдиним способом не допустити позбавлення ОСОБА_1 можливості реалізації гарантованого ст. 6 Конвенції права на судовий захист.

Суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення з відповідною скаргою до суду та поновлює ОСОБА_1 строк на оскарження Постанови і Акту приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Щодо визнання неправомірними Постанови і Акту приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) та їх скасування, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Нежитлове приміщення, зазначене в оскаржуваних Постанові і Акті не належало ОСОБА_1 з 11.02.2021, про що Виконавець зазначив в цих документах.

11.02.2021 ОСОБА_2 , як новий кредитор та іпотекодержатель за Іпотечним договором № 04/І-305 від 07.07.2006, зареєстрував право власності на Нежитлове приміщення, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2021.

В мотивувальній частині оскаржуваних Постанови і Акту зазначено, що при складанні цих документів Виконавець керувався ч. 8 ст. 26 та ч. 9 ст. 61 Закону.

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону, у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

В ч. 8 ст. 26 Закону чітко визначено, що "боржник за погодженням зі стягувачем має право передати йому таке майно". Отже, йдеться про передачу майна ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 у виконавчому провадженні. Проте, ОСОБА_2 набув право власності на майно (Нежитлове приміщення), зазначене в оскаржуваних Постанові та Акті, не у виконавчому провадженні, а в порядку позасудового врегулювання спору сторонами іпотечного договору, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку".

Пунктом 4.5.3. Іпотечного договору № 04/І-305 від 07.07.2006 (далі - Іпотечний договір) передбачено застереження, щодо можливості застосування ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", правовою підставою для реєстрації права власності стягувача на предмет іпотеки є відповідне застереження в іпотечному договорі.

Саме іпотечне застереження стало підставою для передачі предмета іпотеки, яким є Нежитлове приміщення, ОСОБА_2 , а не погодження ОСОБА_1 у виконавчому провадженні.

Виконавець не надав суду жодного доказу, яким би було підтверджено погодження ОСОБА_1 на передачу майна ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60995007.

Таким чином, оскаржувані Постанова і Акт були винесені з грубим порушенням вимог ч. 8 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Згідно з ч. 5 ст. 61 Закону, не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Згідно з ч. 9 ст. 61 Закону, майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що:

1)електронні торги щодо Нежитлового приміщення були проведені;

2)Виконавцем направлялися ОСОБА_2 повідомлення і пропозиція вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна;

3)узгодження питання передачі Нежитлових приміщень Стягувачу.

А відтак, ст. 61 Закону не може бути застосована в якості підстави для передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 60995007.

Додатково, слід зазначити, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 22.07.2021 разом з Довідкою від 21.07.2021, було встановлено порушення Виконавцем вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону. Порушення Виконавця полягають в наступному:

1)Виконавцем передано майно стягувачу ( ОСОБА_2 ), яке на момент передачі вже було за ним зареєстроване та не належало боржнику ( ОСОБА_1 );

2)Виконавцем в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" безпідставно, без перевірки належності майна на праві власності Боржнику ( ОСОБА_1 ), винесені Акт та Постанова про передачу нерухомого майна в рахунок погашення боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що реєстрація права власності на Нежитлове приміщення за ОСОБА_2 відбулась не в рамках виконавчого провадження № 60995007 і Виконавець не вчинив дій стосовно того, щоб Нежитлове приміщення в дійсності було передано стягувачу за виконавчим провадженням № 60995007, ОСОБА_2 . Оскаржувані Постанова та Акт були винесені набагато пізніше, а саме 19.04.2021.

Виконавець не міг та не мав права передавати стягувачу за виконавчим провадженням № 60995007 майно, яке на момент винесення Постанови і Акту вже не належало ОСОБА_1 , боржнику за виконавчим провадженням № 60995007, та були зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотечний договір не передбачає виключень з правила, встановленого цією частиною.

Відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем).

Згідно з Іпотечним договором, єдиним предметом іпотеки є нежитлове приміщення з №1 по №20 в літері "А", об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 374.7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Отже, з дня державної реєстрації (11.02.2021) права власності ОСОБА_2 на предмет іпотеки (Нежитлове приміщення), позасудове врегулювання є завершеним, а відтак будь-які вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в тому числі вимоги у виконавчому провадженні № 60995007, є недійсними з 11.02.2021.

Таким чином, оскаржувані Постанова і Акт складені стосовно боргу, який вже був недійсним на дату їх складання.

На підтвердження повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 та за Іпотечним договором № 04/І-305 від 07.07.2006, ОСОБА_2 надав розписку від 24.02.2021 про одержання виконання у повному обсязі.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Висновок про недійсність з 11.02.2021 будь-яких вимог ОСОБА_2 (стягувача) до ОСОБА_1 (боржника) в рамках виконавчого провадження № 60995007 підтверджується також практикою Верховного Суду, зокрема постановою від 18.11.2020 по справі № 336/7326/17 (провадження № 61-48527св18), в якій було зазначено:

"По своїй суті в частині четвертій статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено спеціальну підставу припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання. Тобто, частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є спеціальною нормою, яка поширюється лише на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням. Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання. Тобто це правило поширюється на усі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя на основне зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення. Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання значення не має."

У своїх поясненнях, ОСОБА_2 визнає факт припинення в позасудовому порядку зобов`язань ОСОБА_1 перед ним в повному обсязі та зазначає, що ОСОБА_2 набув Нежитлові приміщення виключно в рамках позасудового врегулювання спору сторонами Іпотечного договору, відповідно до ст. 36 та ст. 37 ЗУ "Про іпотеку".

Жодного виконання в рамках виконавчого провадження № 60995007 та/або набуття Нежитлового приміщення ОСОБА_2 за сприянням Виконавця в рамках, в межах, на стадії виконавчого провадження - не відбувалося та не відбулося.

На момент винесення Виконавцем Постанови і Акту, Нежитлове приміщення вже понад два місяці належало на праві приватної власності ОСОБА_2 , стягувачу за виконавчим провадження № 60995007, про що Виконавець був обізнаний.

Жодного виконання, часткового або повного, Виконавець в рамках та/або на стадії виконавчого провадження № 60995007 не здійснив.

ОСОБА_2 не приймав участі в жодних електронних торгах, в рамках виконавчого провадження № 60995007.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 виконав перед ОСОБА_2 всі свої зобов`язання, передбачені Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 та Іпотечним договором № 04/І-305 від 07 липня 2006 року, а отже обов`язки ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60995007 є припиненими.

13.05.2022 та 26.09.2022 до суду надійшли клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Чацкіс Н.М. про приєднання наступних доказів:

-копії постанови Київського апеляційного суду від 06.09.2022 по справі № 753/20181/21;

-копії ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2021 по справі № 753/20181/21.

Ознайомившись з вищезазначеними клопотаннями, суд задовольнив їх та приєднав до матеріалів справи.

Дослідивши приєднані докази суд встановив наступне.

29 листопада 2021 року Дарницький районний суд м. Києва виніс Ухвалу по справі № 753/20181/21 (далі - Ухвала), якою визнав виконавчий лист № 753/3403/18, виданий 15 січня 2020 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором № 380/882/06-Пі від 27 червня 2006 року в розмірі 811 501 євро 14 центів (далі - Виконавчий лист) таким, що не підлягає виконанню.

Саме на підставі цього Виконавчого листа Виконавцем було відкрито виконавче провадження № 60995007.

06 вересня 2022 року Київський апеляційний суд виніс Постанову по справі № 753/20181/20, якою Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року залишив без змін. Повний текст судового рішення був складений 14 вересня 2022 року.

Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2021 та Постанова Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року по справі № 753/20181/21 підтверджують:

1)припинення всіх можливих зобов`язань ОСОБА_1 за цим Виконавчим листом;

2)всі постанови, акти, документи, які були винесені на його підставі, та/або дії, в тому числі виконавчі дії, які вчинялися на його підставі, - втрачають юридичну силу, не створюють жодних юридичних наслідків та є недійсними з моменту визнання Виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вищезазначене, Постанова і Акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 (відкритого на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020) про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) - втрачають юридичну силу, не створюють жодних юридичних наслідків та є недійсними, а отже підлягають скасуванню.

Враховуючи все вища викладене, суд дійшов висновку, що Постанова та Акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) є неправомірними, не відповідають реальним обставинам справи та порушують права ОСОБА_1 , оскільки не визнають факту припинення у повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27 червня 2006 року, а відтак не визнають припинення зобов`язань за виконавчим листом № 753/3403/18, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020.

Невизнання факту припинення цих зобов`язань створює умови для пред`явлення Виконавцем до ОСОБА_1 незаконних вимог, зокрема, вимог щодо сплати основної винагороди.

На підставі оскаржуваних Постанови і Акту, Виконавець зазначив неправдиві відомості про стягнуту заборгованість у розмірі 349 010,11 євро у постанові від 07.09.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 про повернення виконавчого документа стягувачу. Розмір "стягнутої" заборгованості Виконавець визначив на підставі вартості майна, зазначеного в оскаржуваних Постанові і Акті. В подальшому Виконавець подав заяву про примусове виконання постанов про стягнення основної винагороди на суму 34 901,01 євро. Ця сума дорівнює 10% від зазначеної в оскаржуваних Постанові і Акті вартості майна (349 010,11 євро).

07.09.2021 на підставі поданої Виконавцем заяви було відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 34 901,01 євро на підставі постанов Виконавця, винесених у виконавчому провадженні № 60995007.

Отже, Виконавець навмисно склав незаконні Постанову і Акт з метою створення штучних підстав для пред`явлення до ОСОБА_1 вимог про стягнення основної винагороди.

Припинити порушення прав ОСОБА_1 , які відбуваються внаслідок незаконних дій Виконавця, можна лише шляхом скасування незаконних Постанови і Акту.

Додатково слід зазначити, що 29 листопада 2021 року Дарницький районний суд м. Києва виніс Ухвалу по справі № 753/20181/21, якою визнав Виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, а 06 вересня 2022 року Київський апеляційний суд виніс Постанову по справі № 753/20181/20, якою Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року залишив без змін.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що Постанова та Акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) є неправомірним та підлягають скасуванню.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги в повному обсязі.

Керуючись стст. 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати Постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) - неправомірною.

Визнати Акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) - неправомірним.

Скасувати Постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Скасувати Акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 60995007 на підставі виконавчого листа № 753/3403/18, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 15.01.2020, про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №20) - офіс, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.