Номер провадження: 22-ц/813/3934/22
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси до ПАТ «Укрсиббанк» з позовом про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту.

Позов мотивований тим, що 26 травня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк») укладені договори про надання споживчого кредиту № 0 та 0. В якості забезпечення цих договорів між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки нерухомого майна від 26.05.2008 року, предметом якого є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Пізніше, між Банком та ТОВ «Кей-Колект» укладені договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року та договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 5207-5208 від 12.12.2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. ОСОБА_1 , як дружина померлого, успадкувала вищевказану квартиру. 23 липня 2015 року Київським районним судом м. Одеси у справі № 520/690/14-ц винесено судове рішення, яке набрало законної сили і яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 по стягненню коштів за кредитним договором відмовлено. Незважаючи на вказане рішення у 2017 році ТОВ «Кей-Колект» здійснив переоформлення права власності на вказану квартиру за даним товариством. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року по справі № 520/10057/17 позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В. індексний номер 36013947 від 06.07.2017 року, яким за ТОВ «Кей-Колект» перереєстроване право власності на квартиру скасоване; зобов`язано Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В. здійснити реєстраційну дію по скасуванню запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису № 21262377, дата 30.06.2017 року. Дане рішення набрало законної сили та є виконаним. Позивач вказувала, що на її думку, АТ «Укрсиббанк» втратило право вимоги до позивача за кредитними договорами та договором іпотеки, оскільки АТ «Укрсиббанк» був учасником справи № 520/10057/17, копію позовної заяви у цій справі отримував, тобто АТ «Укрсиббанк» було відомо про відкриття спадщини на квартиру, яка є предметом іпотеки, проте до ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею майна, Банк у порядку ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України не звертався. Крім того, позивач зазначала, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить записи щодо іпотеки на квартиру, а саме: Номер запису про іпотеку: 8123269; Номер запису про обтяження: 8123259. Дані записи стосуються обтяжень, які здійснені на виконання договору іпотеки. В силу наявності кредитних договорів, договору іпотеки на вказану квартиру та відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач не може реалізовувати право власності на своє майно, у зв`язку із чим звернулася до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

24 грудня 2020 року у справі ухвалено заочне рішення Київського районного суду м. Одеси про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року заяву АТ «Укрсиббанк» про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року процесуальний статус ТОВ «Кей-Колект» змінено з третьої особи на співвідповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано АТ «Укрсиббанк» таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк». Визнано АТ «Укрсиббанк» таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк». Визнано АТ «Укрсиббанк» таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за договором іпотеки (нерухомого майна) від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк». Скасовано запис про іпотеку № 8123269 про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Скасовано запис про обтяження № 8123259 про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник АТ «Укрсиббанк» та представник ТОВ «Кей-Колект» подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять:

- представник АТ «Укрсиббанк» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року в частині втрати права вимоги АТ «Укрсиббанк» за кредитними договорами та договором іпотеки та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк»;

-представник ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Будучи в розумінні ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 09.08.2022 року на 14-00 г., сторони всудове засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції не подавали.

08.08.2022 року від представника ПАТ «УкрСиббанк» надійшла заява про розгляд справи за відсутності ПАТ «УкрСиббанк».

Від представника ТОВ «Кей-Колект» заяви про повідомлення про причини неявки та відкладення розгляду справи не надходило.

05.08.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко В.В. звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи з 09.08.2022 року на іншу дату, посилаючись на те, що дана справа не відноситься до справ, пов`язаних з питанням обороноздатності держави, забезпечення режиму воєнного стану, мобілізації та інших питань, які потребують термінового вирішення. Задля забезпечення прав та охоронюваних законом інтересів представник позивача бажає особисто прийняти участь в судовому засіданні у зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи.

Колегія суддів звертає увагу, що справа перебуває на розгляді в судах з жовтня 2019 року, а в суді апеляційної інстанції з серпня 2021 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко В.В. неодноразово звертається з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що дана справа не відноситься до справ, пов`язаних з питанням обороноздатності держави, забезпечення режиму воєнного стану, мобілізації та інших питань, які потребують термінового вирішення.

Колегія суддів звертає увагу, що само по собі посилання на діючий військовий стан в Україні без наведення конкретних перешкод явки до суду представника, який здійснює адвокатську практику та має робочу адресу в адміністративно-територіальних межах міста Одеси, а також не наведення обставин неможливості викладення додаткових письмових пояснень до апеляційної скарги з вимогою їх врахування та/або про розгляд справи за відсутності апелянта, не є безумовною підставою для відкладення судового засідання з огляду на відсутність активних бойових дій в м. Одеса, станом на 09.08.2022 року і збереження контролю Української влади за ситуацією в м. Одеса та забезпечення нею належних умов для здійснення правосуддя та можливості дістатися до суду та організації відеоконферензв`язку з Одеським апеляційним судом, а також приймаючи до уваги розумність строку розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

ОСОБА_4 , як адвокату, який є фахівцем у галузі права, достеменно відома правова норма ст..212 ЦПК України про участь сторін у судовому засіданні в режимі відео конференції, однак адвокат, посилаючись на бажання особисто прийняти участь у судовому засіданні, з таким клопотанням до суду не звертався, двічі подаючи клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням того, що сторони, в тому числі і представник позивача ОСОБА_4 , який знайомився з матеріалами справи 28.07.2022 року, належним чином сповіщені про розгляд справи на 09.08.2022 року на 14.00 годину, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

У повній мірі всім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що:

- відповідачі АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект приймали участь в такому самому процесуальному статусі у справі 520/10057/17 і 28.09.2017 року отримали в якості додатку до позовної заяви копію свідоцтва про смерть іпотекодавця ОСОБА_3 і тому дізналися про відкриття спадщини та могли пред`явити вимоги впродовж 6 місяців до спадкоємця ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Проте кредитор зазначені строки звернення з вимогою до ОСОБА_3 пропустив;

- наявність вказаних записів про обтяження на сьогоднішній день є такими, що порушують право власності позивача у справі і фактичним втручанням у право на мирне володіння майном, оскільки АТ «Укрсиббанк» є особою, що позбавлене право вимоги до ОСОБА_1 за Договором іпотеки (нерухомого майна) від 26.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», а ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є особою відносно якої встановлено безпідставність вимог останнього стосовно стягнення коштів за договором споживчого кредиту (рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2015 року по справі № 520/690/14-ц), та безпідставність задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки (рішення Київського районного суду від 03.12.2018 року по справі № 520/10057/17);

- скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є ефективним способом захисту права власності позивача.

Проте повністю погодитися з таким висновком районного суду не можна.

Судом встановлено, що:

- 26 травня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» (ідентифікаційний номер 09807750), правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» (ідентифікаційний номер 09807750), були укладені Договори про надання споживчого кредиту № 0 та № 0;

- в якості забезпечення зобов`язань за вказаними кредитними договорами між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 (батько ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_1 ) було укладено Договір іпотеки нерухомого майна від 26.05.2008 року. Предметом вказаного договору є об`єкт нерухомого майна, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 12.12.2011 року Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 5207-5208 від 12.12.2011 року;

- Іпотекодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії від 28.08.2013 року (актовий запис № 8382);

- ОСОБА_1 , як дружина померлого, успадкувала вказану вище квартиру, одержавши свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2014 року. Оформлення свідоцтва про право на спадщину здійснено Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С.;

- в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа № 520/690/14-ц. Розгляд справи було завершено 23.07.2015 року ухваленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» до ОСОБА_2 по стягненню заборгованості. На вказане рішення ТОВ «Кей-Колект» була подана апеляційна скарга, яка ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.08.2015 року була залишена без руху, а ухвалою від 17.09.2015 року повернута апелянту. Отже рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2015 року у цивільній справі № 520/690/14-ц набрало законної сили 17.09.2015 року;

- також Київським районним судом м. Одеси розглядалася цивільна справа № 520/10057/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області в особі державного реєстратора Іванова І.В., ПАТ «Укрсиббанк» про визнання порушеним прав споживачів фінансових послуг, визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Розгляд справи закінчено 03.12.2018 року ухваленням заочного рішення про часткове задоволення позовних вимог (набрало законної сили 03.01.2019 року). Вказаним рішенням скасовано Рішення Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В., індексний номер 36013947 від 06.07.2017 р., яким за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було перереєстроване право власності на кватиру, та зобов`язано Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В. здійснити реєстраційну дію по скасуванню запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису № 21262377, дата 30.06.2017 року. В ході розгляду цивільної справи № 520/10057/17 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були учасниками справи, а саме - відповідачами, який є відповідачем і в даній справі. При зверненні з позовом у цивільній справі № 520/10057/17 позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з додатками до позову надали копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 28.08.2013 року (справа № 520/10057/17 а. с. 31), яка отримана разом з позовом та додатками до нього ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 28.09.2017 року (справа № 520/10057/17 а. с. 70,71);

- відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявний запис про іпотеку 8123269 де іпотекодержателем значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», реєстраційний номер іпотеки 7386352 та запис про обтяження 8123259 на підставі договору іпотеки.

Судова колегія виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Окремим видом застави є іпотека.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599, 601, 604, 609 ЦК України, зокрема стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та? ? друга статті 598 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавецем може бути боржник або інша особа - майновий поручитель.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Стаття 17 Закону України "Про іпотеку" визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Суд встановив, що іпотекодавець ОСОБА_3 не є боржником за кредитним договором і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач будучи дружиною померлого боржника вступила у спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на квартиру, яка є предметом іпотеки. Інший спадкоємець син померлого ОСОБА_2 , який є боржником за кредитним договором в забезпечення виконання якого ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відмовився від належної йому у спадщині частки на користь матері ОСОБА_1 . Про смерть іпотекодавця кредитору стало відомо не пізніше 28.09.2017 року коли в межах розгляду справи № 520/10057/17, АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», будучи співвідповідачами, отримали копію позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , серед додатків до якої була і копія свідоцтва про смерть іпотекодавця ОСОБА_3 .

Доказів виконання основного зобов`язання за кредитним договором позивач не надала.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилалася на те, що після смерті ОСОБА_3 кредитор впродовж шести місяців не звертався з вимогою до неї, як спадкоємця і тому позбавлений права вимоги за оспорюваними договорами, оскільки не дотримався вимог статей 1281, 1282 ЦК України.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України "Про іпотеку" регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця; спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України "Про іпотеку" визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статусу іпотекодавця. Отже, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку" право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців боржника має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, не врахував, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який є іпотекодавцем за належне виконання боргових зобов`язань за кредитними договорами позичальника ОСОБА_2 (сином іпотекодавця) і тому банк після смерті ОСОБА_3 не мав обов`язку впродовж шестимісячного строку пред`являти вимогу до позивача ОСОБА_1 , оскільки положення статей 1281, 1282 ЦК України не підлягають застосуванню до зазначених правовідносин. Смерть майнового поручителя ОСОБА_3 не впливає на обсяг та порядок виконання боржником основного зобов`язання ОСОБА_2 .

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 334/9638/18 (провадження № 61-15763св20).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що постановою Одеського апеляційного суду від 22.10.2020 року у справі 520/10057/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області в особі державного реєстратора Іванова І.В., ПАТ «Укрсиббанк» про визнання порушеним прав споживачів фінансових послуг, визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою заяву представника відповідача ТОВ «Кей- Колект» про скасування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2017 року - задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду від 01.09.2017 року, а саме: - скасовано арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»; - скасовано заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії з приводу зареєстрованого права власності (запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису №21262377, дата - 30.06.2017 року) стосовно квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому зі змісту цієї постанови вбачається, що апеляційний суд виходив з того, що ТОВ «Кей-Колект» являється іпотекодержателем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тому районний суд помилково прийшов до висновку, що накладений арешт, на зазначене майно, не порушить його право.

Зі змісту державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність запису про іпотеку квартири АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 року, що також підтверджується первісним кредитором та іпотекодержателем АТ «УкрСиббанк».

При таких обставинах ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем за договором іпотеки, який укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами з ОСОБА_2 .

В матеріалах цивільної справи № 947/26777/19 відсутні докази про визнання договору факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» (тепер - АТ «УКРСИББАНК») та ТОВ «Кей-Колект» повністю чи частково недійсним.

Враховуючи наведене, належним відповідачем у справі за вимогами про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є ТОВ «Кей-Колект».

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним, недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк» підлягають залишенню без задоволення за суб`єктним складом (неналежний відповідач), а в частині вимог до ТОВ «Кей-Колект» про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишенню без задоволення по суті з підстав та обґрунтувань, наведених в цій постанові суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи залишення в порядку апеляційного перегляду без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з останньої на користь апелянтів підлягає стягненню судовий збір сплачений ними за подання апеляційних скарг.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 457 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 457 грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 17.08.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова