КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/2726/15 Головуючий у І інстанції - Белоконна І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/7014/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 -адвоката Большакова Дениса Костянтиновича на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у складі судді Белоконної І.В., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Заявник через свого представника звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вирішено зокрема стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKAPNKIG.1638.001 від 13 жовтня 2010 року у розмірі 114284 (сто чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 79 коп.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» його правонаступником ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у виконавчому листі № 756/2726/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заявник зазначив, що відносно ОСОБА_1 виконавчий документ про стягнення кредитної заборгованості при передачі від Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУТО у м. Києві до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було втрачено.

У зв`язку з вказаним правонаступник стягувача позбавлений можливості виконати рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року заяву - задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа по справі № 756/2726/15-ц, щодо боржника ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKAPNKIG.1638.001 від 13 жовтня 2010 року у розмірі 114284 (сто чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 79 коп.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі № 756/2726/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою судупредставник ОСОБА_1 -адвокат Большаков Денис Костянтиновича подав апеляційну скаргу в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В обгрнутування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції без обгрнутування, без будь-яких поважних причин поновив заявнику пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію своїх прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав суду першої інстанції.

Зазначає, що під час розгляду заяви про видачу виконавчого листа суд не перевірив належним чином, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Вказує, що оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2015 у цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вирішено зокрема стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKAPNKIG.1638.001 від 13 жовтня 2010 року у розмірі 114284 (сто чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 79 коп.

На виконання вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчі листи по справі № 756/2726/15-ц.

Однак в подальшому виконавчий документ про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 був втрачений.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.05.2019 замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» його правонаступником ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у виконавчому листі № 756/2726/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи той факт, що виконавчий лист було втрачено, а стягувач не мав можливості звернутися із заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення у вказаний вище строк, суд першої інстанції вважав за можливе поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікати виконавчого листа.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд враховуючи наступне.

Частина 1 статті 18 ЦПК України закріпила - «Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою,- і за її межами».

Отже, можливість направлення до ДВС виконавчого документа - це не лише обов`язковість вимог закону та право стягувана, а й ще гарантія своєчасного, повного та реального виконання судового рішення.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним.

Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soerimg vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

Поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання жодним чином не порушує права відповідачів та не покладає на них якихось додаткових зобов`язань крім визнаних рішенням суду.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, № 15729/07, від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

20.06.2019року Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було повідомлено, що 01.10.2016 року виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 756/2726/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості у сумі 114284,79 грн. на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий документ за належністю до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.(а.с.127)

22.08.2019 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було повідомлено, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 756/2726/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у сумі 114284,79 грн. на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на виконанні у Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ніколи не перебував (а.с.129)

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на що діяла на момент винесення постанов) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк У порядку, встановленому цим Законом.

Жодних доказів надіслання документів Оболонським РВДВС надано не було. Відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на що діяла на момент винесення постанов про повернення про закінчення виконавчого провадження) копія постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

У постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 6-676, від 24 квітня 2018 року у справі № 161/1441/14-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 2-1976/10 викладено висновок про те, що належним доказом про направлення постанови є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштовоговідправлення стягувачу.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено». Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034ев19.

Вище викладене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не перевірено належним чином, чи дійсно виконавчий лист втрачено, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Оболонським РВДВС виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий документ за належністю до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Однак з відповіді Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було повідомлено, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 756/2726/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у сумі 114284,79 грн. на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на виконанні у Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ніколи не перебувало.

Враховуючи викладене у суду першої інстанції були всі підстави вважати, що виконавчі листи були втрачені під час передачі провадження з Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що суд безпідставно поновив заявнику пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання то такі доводи спростовуються матеріалами справи.

06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»було укладено Договір №146 про відступлення прав вимоги.

В матеріалах справи наявні відомості від 20 червня 2019 року відповідно до яких на примусовому виконані Оболонського РВ ДВС перебувало виконавче провадження №51287029 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м.Києва від 11.03.2016 року по справі №756/2726/15 яке було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено виконавчий документ за належністю до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Отже строк пред`явлення виконавчих листів до виконання поновив свій перебіг стосовно боржника ОСОБА_1 з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року.

Відповідно до відповіді від 22 серпня 2019 року Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавче провадження у справі №756/2726/15 у них ніколи не перебувало.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» його правонаступником ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у виконавчому листі № 756/2726/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за заявою, яка була подана до суду у березні 2019 року.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документу до виконання.

А отже враховуючи, що вказані обставини та те,що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» його правонаступником ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», а під час передачі виконавчого провадження з Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчі листи були втрачені враховуючи, що новий стягувач звернувся із пропуском строку 25 листопада 2019 року, який є не значним і поважною причиною є втрата виконавчого листа не з їх вини то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про поновлення строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання, які є поважними.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Большакова Дениса Костянтиновича залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник