Провадження № 2/752/1481/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про припинення обтяження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

03.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про припинення обтяження нерухомого майна до Міністерства юстиції України.

09.06.2020 року суддею Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г. постановлено ухвалу про передачу справи до Київського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

17.07.2020 року суддею судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Андрієнко А.М. постановлено ухвалу про визначення підсудності розгляду справи Голосіївському районному суду м. Києва.

17.11.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

25.11.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено, що 19.02.2014 року ним на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна (предмет іпотеки) придбано квартиру АДРЕСА_1 , що належала боржнику ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується протоколом № 0113427 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 19.02.2014 року.

26.02.2014 року зареєстровано право власності на квартиру на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів у ДРРП на нерухоме майно, що підтверджується витягом з ДРРП № 18286786 від 26.02.2014 року.

За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 18286786 від 26.02.2014 року на квартиру АДРЕСА_1 , АР Крим накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АВ 240999 виданий 29.09.2010 року, видавник: ППВР ВДВС ГУЮ МЮУ в АРК, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 11212959 від 26.02.2014 року 13:36:00, обтяжував: Підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ МЮ України в АР Крим.

Зазначений арешт було накладено на майно попереднього власника ОСОБА_2 , однак з 26.02.2014 року власником квартири є він, ОСОБА_1 . Арешт перешкоджає йому, як власнику розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою.

Просив припинити правовідношення з обтяження (арешту) квартири за адресою: АДРЕСА_2 шляхом скасування запису про обтяження № 4796901 в ДРРП на нерухоме майно від 01.10.2010 року.

25.05.2021 року МЮ України подали відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечували проти заявлених до них вимог, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з огляду на те, що міністерство не є належним відповідачем у справі.

У судовому засіданні 06.04.2022 року сторони відсутні.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, явку свого представника, у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Врахувавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.02.2014 року ОСОБА_1 на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна (предмет іпотеки) придбав квартиру АДРЕСА_1 , що належала боржнику ОСОБА_2 .

Зазначене підтверджується протоколом № 0113427 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 19.02.2014 року.

26.02.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на зазначену вище квартиру на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів у ДРРП на нерухоме майно, що підтверджується витягом з ДРРП № 18286786 від 26.02.2014 року.

За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 18286786 від 26.02.2014 року на квартиру АДРЕСА_1 , АР Крим накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АВ 240999 виданий 29.09.2010 року, видавник: ППВР ВДВС ГУЮ МЮУ в АРК, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 11212959 від 26.02.2014 року 13:36:00, обтяжував: Підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ МЮ України в АР Крим.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що арешт було накладено на майно попереднього власника ОСОБА_2 , однак з 26.02.2014 року власником квартири є він, ОСОБА_1 . Арешт перешкоджає йому, як власнику розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою, а тому має бути скасований.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Належними відповідачами у справах про звільнення майна з-під арешту є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особа, котрій передано майно, якщо воно було реалізоване (постанова «Про судову практику про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року).

За правилами ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України № 512/5 від 02.04.2012 року, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві); відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві; управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень); відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Пунктом 12 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України № 1183/5 від 20.04.2016 року визначено, що відділ є юридичною особою, має рахунки в органах Державної казначейської служби України, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування авансового внеску стягувача, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з частиною першою статті 24 Закону є територія, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови якщо такий орган змінив місцезнаходження на іншу території України або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (абз. 7, п. 4, р. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України № 512/5 від 02.04.2012 року).

Позовні вимоги стосуються вимог щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 - зняття арешту, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої підрозділом примусового виконання рішень ГУЮ МЮ України а АР Крим, який є обтяжувачем (00047970).

Обтяжувач є самостійною юридичною особою та не перебуває у стані припинення, а тому МЮ України не є належним відповідачем у справі за заявленими вимогами.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про припинення обтяження нерухомого майна до Міністерства юстиції України.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 18, 82, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про припинення обтяження нерухомого майна, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк