Справа № 362/6580/21
Провадження № 2/362/1251/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимог тим, що вона власником 35/96 частин житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зазначену частку їй виділено внатурі відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2015 року шляхом визнання права власності та виділення внатурі із спільної сумісної власності з вказаного житлового будинку-, наступні приміщення: 1-1 площею 5.2 м.кв., площею 1-2 площею 3.3 м.кв., 1-3 площею 17.3 м.кв., 1-4 площею 20.2 м.кв., 1-5 площею 16.4 м.кв., 1-6 площею 8.3 м.кв.,1-7 площею 1.3 м.кв., сарай позначений літ. «Б», криниця, позначена літ. «Н», вбиральня позначена літ. «Т», 1/3 замощення літ. «І», 1/3 забору літ. «О». разом з тим, на даний час юридично спірний будинок перебуває у спільній частковій власності сторін, що перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своєю частиною будинку, зокрема, без згоди відповідачів провести реконструкцію чи перебудову спірного будинку, відчужити його, розділити особові рахунки, присвоїти окрему адресу, приватизувати виділену у користуванні її земельну ділянку, тощо. Вирішити вказане питання в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості, через що для захисту свого порушеного права звернулась до суду.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не подавав, доказів поважності причин його неявки в судове засідання не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим ухвалити рішення у його відсутності.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного

Судом достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27.06.2003 р., ОСОБА_1 належить 35/96 частин житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2015 року у справі №362/2802/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки внатурі, визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 25.05.2015 р. на слідуючих умовах:

- визнати за ОСОБА_1 право власності та виділити внатурі із спільної сумісної власності з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення: 1-1 площею 5.2 м.кв., площею 1-2 площею 3.3 м.кв., 1-3 площею 17.3 м.кв., 1-4 площею 20.2 м.кв., 1-5 площею 16.4 м.кв., 1-6 площею 8.3 м.кв.,1-7 площею 1.3 м.кв., сарай позначений літ. «Б», криниця, позначена літ. «Н», вбиральна позначена літ. «Т», 1/3 замощення літ. «І», 1/3 забору літ. «О»

- визнати за ОСОБА_5 право власності та виділити внатурі із спільної сумісної власності з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення: І, площею 3.5 кв.м.,3-1 площею 5.6 кв.м., 3-2 площею 1.4 кв.м., 3-3 площею 5.8 кв.м., 3-4 площею 16.7 кв.м, 3-5 площею 19.8 кв.м., 3-6 площею 10.6 кв.м, та 3-7 площею 8.3 кв.м., погреб «Д» гараж «К», сарії «Є» та «Ж».

У свою чергу ОСОБА_1 відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_5 , в тому числі і відступлення частки у сумі 54317 гривень.

Ухвалою суду від 08.06.2015 р. виправлено описку в ухвалі від 25.05.2015 р., а саме вирішено замінити «Спільну сумісну власність» на вірно - «спільна часткова власність».

В межах даної справи Київською незалежною судово-експертною установою була проведена судова експертиза №1091, якою надано висновок, що технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити частку, належну ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 існує, також запропоновані можливі варіанти виділу належної ОСОБА_1 частки. Зокрема, за варіантом 31 запропоновано: виділити ОСОБА_1 внатурі наступні приміщення: 1-1 площею 5.2 м.кв., площею 1-2 площею 3.3 м.кв., 1-3 площею 17.3 м.кв., 1-4 площею 20.2 м.кв., 1-5 площею 16.4 м.кв., 1-6 площею 8.3 м.кв.,1-7 площею 1.3 м.кв., сарай позначений літ. «Б», криниця, позначена літ. «Н», вбиральна позначена літ. «Т», 1/3 замощення літ. «І», 1/3 забору літ. «О» за даним розподілом, загальна площа виділених приміщень складає 72 кмв.м., з них житлової - 53.90 кв.м. (приміщення 1-3 площею 17.3 кв.м., 1-4 площею 20.20 кв.м., 1-5 площею 16.40 кв.м).

Відтак, технічна можливість виділу частки з вказаного приміщення підтверджена відповідним висновком експертизи.

Однак, при вирішення вищезазначеної справи, не було вирішено питання припинення спільної часткової власності на вказаний будинок, що на даний час є перешкодою в повноцінній реалізації права власності позивача на належне їй майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності передбачене і частиною першою статті 364 ЦК України.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

У відповідності до частини першої та частини другої статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.

За таких обставин, враховуючи наявність технічної можливості виділити в окреме домоволодіння належним позивачу приміщень, враховуючи що належна її частина спірного будинку і так фактично є ізольованою квартирою з окремим виходом, самостійними інженерними системами забезпечення спірного будинку, після проведення такого поділу спірного житлового будинку у власність позивача буде виділений самостійний об`єкт нерухомого майна, що фактично становить 35/96 частин спірного житлового будинку.

В абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Оскільки, після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позову, а саме припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на вказаний будинок, та визнання за ОСОБА_1 право приватної власності на виділену її в натурі частину вказаного вище будинку, як на окреме домоволодіння

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.392, 364 ЦК України, ст.ст.2,10,76-81, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виділити в натурі в окреме домоволодіння ОСОБА_1 належні її на праві власності 35/96 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в складі: приміщення: 1-1 площею 5.2 м.кв., площею 1-2 площею 3.3 м.кв., 1-3 площею 17.3 м.кв., 1-4 площею 20.2 м.кв., 1-5 площею 16.4 м.кв., 1-6 площею 8.3 м.кв.,1-7 площею 1.3 м.кв., сарай позначений літ. «Б», криниця, позначена літ. «Н», вбиральна позначена літ. «Т», 1/3 замощення літ. «І», 1/3 забору літ. «О» за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на виділену її в натурі частину вказаного вище будинку, як на окреме домоволодіння, загальною площею 72 кв.м., житловою площею 53,90 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай позначений літ. «Б», криниця, позначена літ. «Н», вбиральна позначена літ. «Т», 1/3 замощення літ. «І», 1/3 забору літ. «О»

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель