Провадження № 2/344/2972/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

секретаря Маланія Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженя в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 ( надалі «Відповідач», в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , 12 820 ( дванадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень в порядку відшкодування матеріальної шкоди) та 1 300 ( одна тисяча триста) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи, просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Master, н.з. НОМЕР_3 , спеціалізований фургон-рефрижератор, 2015 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , від 09.11.2019 року.

Даний транспортний засіб застрахований відповідно до вимог чинного законодавства у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ № 206776850 від 12.11.2021 року з строком дії на один рік до 12.11.2022 року. Позивачем застраховано відповідальність за шкоду третім особам.

Даний транспортний засіб перебуває в користуванні ОСОБА_3 , який є сином позивача.

Як зазначено в позовній заяві, даний автомобіль використовується у комерційних цілях, а нагляд і обслуговування даного автомобіля в якості допомоги позивачу здійснюється ОСОБА_3 .

Зі змісту позову випливає, що орієнтовно 17 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з проханням позичити автомобіль на декілька годин з метою перевезення певних речей чи предметів.

Будучи знайомими, Відповідачу було передано автомобіль марки Renault, модель Master, н.з. НОМЕР_3 , ключі від ТЗ, та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і останній зобов`язувався повернути ТЗ протягом декількох годин в неушкодженому стані.

В той же день ОСОБА_2 повернув автомобіль проте з пошкодженнями передньої частини автомобіля, а саме (пошкоджено передній бампер, пошкоджено передню ліву фару, решітку радіатора, протитуманну фару, радіатор та інші дрібні елементи кріплення та пластмасові деталі).

Оскільки інші транспортні засоби не постраждали, шкоди іншим особам не було завдано відповідно відповідач не викликав патрульну поліцію з метою оформлення даного інциденту.

При поверненні автомобіля ОСОБА_2 , як зазначено у позові, стверджував, що він визнає свою вину у пошкодженні даного авто та зобов`язується відшкодувати всі витрати необхідні для відновлення ТЗ.

При огляді сторони погодили вартість ремонту та відновлення автомобіля у розмірі 12 500, 00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп. )

На підтвердження суми відшкодування (завданого збитку) та зобов`язання повернути кошти ОСОБА_2 власноручно написав розписку згідно, якої він зобов`язався відшкодувати шкоду в розмірі 12 500 грн за пошкодження транспортного засобу Рено Мастер, н.з. НОМЕР_3 , до 18.07.2022 року. Окрім розписки відповідач надав копії свого паспорта та РНОКПП.

Оригінал розписки додано до матеріалів справи.

В позові Позивач зазначає, що починаючи з 20 липня 2022 року, відповідач грошові кошти так і не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає і його ніхто не бачив.

Як вбачається з рахунку-фактури № 547 від 20.06.2022 року, позивач поніс витрати на відновлення транспортного засобу Renault Master в розмірі 12 820 грн. Позивач придбав деталі для відновлення пошкодженого відповідачем транспортного засобу, а саме фара лв. вартістю 4 400 грн.; підсилювач бампера вартістю 3270 грн.; радіатор охолодження 4700 грн; підкрилок лівий вартістю 450 грн.

За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14, аналізуючи правозастосовну практику за ст.1166 ЦПК України, зазначила, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Суд зауважує, що фактично зі змісту матеріалів справи випливає, що завдано шкоди тільки ОСОБА_1 , як власнику транспортного засобу Renault Master, н.з. НОМЕР_3 , спеціалізований фургон-рефрижератор, 2015 року випуску, який був пошкоджений в результаті керування ОСОБА_2 , без завдання шкоди третім особам.

Враховуючи все вищенаведене дані зобов`язання є деліктними, які виникли внаслідок порушення майнових прав позивача, а саме пошкодження її автомобіля.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України позадоговірне, деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

В даному випадку розмір завданої шкоди та визнання відповідачем, що саме ним завдана шкода підтверджується власноруч написаною розпискою від 17.06.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи зазначене, Суд зауважує, що докази, які б спростовували доводи Позивача, в матеріалах справи відсутні.

Також з урахуванням того, що відповідач пошкодивши транспортний засіб позивача, чим завдав матеріальної шкоди та умисно ухиляється від такого відшкодування, позивач зазнав моральної шкоди.

Моральна шкода полягає у тому, що відповідач пошкодив транспортний засіб та не відшкодував завдані збитки у зв`язку з чим позивач поніс витрати на відновлення транспортного засобу, не міг належним чином його використовувати. ОСОБА_1 зазнала душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням її майна та розумінням того, що відповідач не відшкодує їй витрати.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 1 300 грн., тобто 10% від понесених витрат на відновлення транспортного засобу, також варто наголосити, що частину витрат для відновлення автомобіля позивач не може підтвердити, оскільки певні ремонтні роботи здійснювались не в офіційних організаціях (зпаювання переднього бампера та кріплень, встановлення нових запчастин, заміна радіатора).

Отже, враховуючи викладене, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 12 820,00 грн. та моральної шкоди в сумі 1300 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 141 ЦПК передбачено, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного , та керуючись ст.ст. 509, 526, 1166, 1167, 1192 ЦК України та ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 83, 137, 141, 258, 263-265,280-285,354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , 12 820 ( дванадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень в порядку відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 1 300 ( одна тисяча триста) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Домбровська Г.В.

Повний текст рішення склдаено і підписано 08.11.2022 року.