ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8201/22 Справа № 235/1827/21 Суддя у 1-й інстанції - Клікунова А.С. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Хейло Я.В.

суддів - Мірута О.А., Тимченко О.О.

розглянувши заяву судді Дніпровського апеляційного суду Хейло Яни Валеріївни про самовідвід у цивільній справі № 235/1827/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення шкоди завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом, який уточнив у квітні 2021 року, до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про стягнення шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування прокуратури або суду.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України задоволено частково.

Стягнуто з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 292 200 (двісті дев`яносто дві тисячі двісті) гривень, заподіяну внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а саме: довготривалого перебування під слідством і судом; незаконного затримання; незаконного взяття і тримання під вартою; незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку; незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; незаконного накладання арешту на майно; незаконного обмеження прав позивача внаслідок застосування запобіжного заходу - застави у кримінальному провадженні № 0002653, внесеному 11.11.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України;

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 у грудні 2021 року подав апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи № 235/1827/21 автоматизованою системою документообігу суду наступний склад колегії суддів: суддя-доповідач Мальований Ю.М., судді Космачевська Т.В ., Канурна О.Д.

Ухвалою судді Донецького апеляційного суду від 10 січня 2022 року витребувано із Красноармійського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 235/1827/21, яка надійшла до апеляційного суду 25 січня 2022 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2021 року у справі № 235/1827/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення шкоди завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2021 року у справі № 235/1827/21, призначено до розгляду на 22 березня 2022 року.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Донецького апеляційного суду на Дніпровський апеляційний суд.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2022 року цивільну справу за № 235/1827/21 розподілено колегії суддів: Хейло Я.В. Міруті О.А., Тимченко О.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року прийняти до свого провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2021 року у справі № 235/1827/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про стягнення шкоди завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 30 листопада 2022 року о 10 годині 30 хвилин в приміщенні Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пр. Героїв-підпільників, 31).

Суддею-доповідачем Хейло Я.В. заявлено самовідвід, в обґрунтування якого вона посилалась на те, що її чоловік ОСОБА_2 тривалий час працював у підпорядкуванні позивача та вона особисто знайома з позивачем ОСОБА_1 , зокрема, тривалий час підтримували дружні стосунки.

Враховуючи зазначені обставини, вона не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною 1 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1, 2 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Згідно зі статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності судді Дніпровського апеляційного суду Хейло Я.В., колегія суддів вважає, що заява про самовідвід судді Хейло Я.В. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву судді Дніпровського апеляційного суду Хейло Яни Валеріївни про самовідвід задовольнити.

Передати справу № 235/1827/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення шкоди завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи відповідно до статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: