Справа № 459/1511/22
Провадження № 2/459/236/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 листопада 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Маїк А.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

24.06.2022 позивачі звернулися до суду з даним позовом, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову послалися на те, що вони являються співвласниками вказаної квартири, відповідач ОСОБА_4 є братом позивачки ОСОБА_1 , а відповідачка ОСОБА_5 є колишньою дружиною ОСОБА_3 , будучи зареєстрованими, житлом не користуються і там не проживають уже тривалий час. Ствердили, що реєстрація відповідачів у цьому житлі призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належному їм майном. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги.

08.07.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків.

14.07.2022 судом відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

10.10.2022 підготовче провадження закрито, справа призначалась до судового розгляду по суті на 28.10.2022, який було відкладено на 14.11.2022.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві

Відповідачі у судові засідання 12.09.2022, 10.10.2022, 28.10.2022, 14.11.2022 не з`явилися, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подавали, про причини неявки суд не повідомили. Відзиву на позовну заяву відповідачами не було подано.

На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, з підстав зазначених у позовній заяві, додатково зазначила, що невістка ОСОБА_5 з сином ОСОБА_3 розлучилися в 2019році, вона ще раз вийшла заміж та виїхала за кордон, відносин з нею не підтримує. Також зазначила, що з братом ОСОБА_4 відносин не підтримує з 2014 року, коли він поїхав на заробітки та не повернувся.

Представник позивачів - адвокат Люшик В.К. в судовому засіданні позові підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити.

Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 16.09.1997, копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 05.07.2018 та копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 26.03.2019.

Згідно копії будинкової книги та довідок про реєстрацію місця проживання особи, відповідачі зареєстровані у спірній квартирі.

Відповідно до акту КП «ЧЖКС» від 22.06.2022, на час складання акту відповідачі у спірній квартирі не проживають.

Згідно показів свідка ОСОБА_6 , остання мешкає в одному будинку з позивачами, відповідач ОСОБА_4 у квартирі позивачів не проживає близько 9 років, а відповідачка ОСОБА_5 після розлучення близько 3 років.

Факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації також підтверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мешкають по сусідству з позивачами.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу).

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач зареєстрований у спірній квартирі в якості члена сім`ї власників майна, а тому набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 жовтня 2019 року в справі № 243/9627/16-ц (провадження № 61-34009св18).

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що відповідачі не проживають у житлі позивачів, спільним побутом із ними не пов`язані, договори щодо порядку проживання у спірному житловому приміщенні не укладалися.

Враховуючи наведене вище, суд вважає переконливими доводи позивачів про те, що збереження реєстрації відповідачів у квартирі перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися цим майном, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг.

Тому за відсутності законних чи договірних підстав відповідачі не можуть надалі користуватися чужою власністю всупереч волі власників.

За таких обставин і міркувань право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна на підставі ч.2 ст. 406 ЦК України.

Таким чином суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачами судовий збір по 992,40 грн. підлягає стягненню з кожного відповідача по 496,20 грн. у користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 496,20 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 496,20 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2022 р.

Суддя: Н. Я. Отчак