Справа № 393/79/22
06 травня 2022 року смт.Новгородка
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,
при секретарі Шупрудько К.А.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.
Із змісту позовної заяви слідує, що позивач є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Вказаним будинком позивач володіє на підставі свідоцтва на право власності. У зазначеному будинку окрім позивача, зареєстрований його син відповідач ОСОБА_2 , який протягом останніх років проживає на території Російської Федерації. Відповідач добровільно не бажає зніматися із реєстрації за вищевказаною адресою, що робить неможливим користування та розпорядження позивачу своєю власністю.
В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладенні у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надавав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду надав покази, що він знає позивача із 1970-х років. Позивач є власником будинку в АДРЕСА_1 . Син позивача - ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку із 2013р., так як виїхав до Росії. ОСОБА_2 не проявляє жодного інтересу до вказаного будинку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду надав покази, що він знає позивача з 2013р. Свідку відомо, що позивач є власником будинку в АДРЕСА_1 . Позивач з 2013р. проживає один у своєму будинку.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.14, 15-16).
Із змісту копії домової книги вбачається, що у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований, зокрема ОСОБА_2 (а.с.8-11). Аналогічна інформація наявна і у листі відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України в Кіровоградській області від 24.03.2022р. (а.с.23, 31).
Як слідує з копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.02.2022р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає, так як проживає в Росії (а.с.17-18).
Аналіз вищезазначених положень статей 383,391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача без поважних причин з 2013р. Тривале непроживання відповідача у житловому приміщенні, власником якого є позивач, порушує права останнього вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем під час звернення до суду, підлягають стягненню на його користь із відповідача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 280-283, 354 ЦПК України суд,
ВИРІШИВ:
Цивільний позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням будинком за адресою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 992,40 грн.
Копію рішення вручити (направити) сторонам.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Повний текст рішення складено 13.05.2022р.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК