Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2107/22
номер провадження 2/695/968/22

02 грудня 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на підставі судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 червня 2022 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.06.2022 року з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі з 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Позивач, крім сплати аліментів, також надає матеріальну допомогу своїй дитині, інколи вона проживає разом із ним, він купує їй одяг та взуття, виділяє кошти на відпочинок та дозвілля.
Позивач наполягає, що у нього скрутне матеріальне становище, він ніде не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків, середній розмір його доходу складає близько 4500 грн. на місяць. Крім того, позивач здійснює догляд за своїм батьком, який є інвалідом 2 групи, отримує невелику пенсію, якої недостатньо для забезпечення його продуктами харчування та ліками.
Сума аліментів, які позивач повинен сплачувати фактично перевищують суму його доходу, оскільки він ніде не працює, то йому нараховуються аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, тобто 3500 грн., що є для нього неможливим.
За таких підстав, посилаючись на вказані обставини, позивач просив зменшити, а фактично змінити спосіб стягнення аліментів у зв`язку із погіршенням його матеріального становища.
30 серпня 2022р. було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
29 листопада 2022р. позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив долучити до матеріалів справи докази щодо обставин справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис за № 148, її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Судовим наказом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 червня 2022 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із позивача на користь відповідача стягнуто 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З довідки Голови квартального комітету №20 від 06.10.2022р. вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 та довідки Золотоніської міськрайонної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 08.07.2022 р. за №37.02.1-09/403 ОСОБА_1 30.09.2021р. звільнений з роботи за згодою сторін, на обліку в центрі зайнятості станом на 08.07.2022р. не перебуває.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Тобто існує два способи стягнення аліментів - у частці від доходу або в твердій грошовій сумі.
За вказаним вище судовим наказом від 28 червня 2022р. по справі №695/982/22, позивач по справі являється платником аліментів, а відповідачка - одержувачем аліментів.
Позивач хоча й просить зменшити розмір аліментів, але насправді його вимоги стосуються зміни способу стягнення таких аліментів, оскільки аліменти присуджені в частці від доходу, а платник аліментів просить присудити їх стягнення в твердій грошовій сумі.
Дана вимога не є зменшенням розміру аліментів, як помилково вважає позивач, а є зміною способу їх стягнення.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів, як визначено ч. 3 ст. 181 СК України.
Окремо суд вважає за необхідне зазначити наступне.
При розгляді позовів, заявлених з підстав зміни розміру аліментів, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, суд вважає, що позивач не надав суду будь яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився виходячи з наступного.
Звертаючись з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач посилається на те, що він ніде не працює, має низький заробіток та має на утриманні батька з інвалідністю 2 групи.
Однак, суд враховує, що позивач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. Жодних доказів зворотного позивач до суду не надав.
Позивач не має на утриманні інших дітей, не вказав про причини через які він не може працювати та отримувати достатню заробітну плату, не вказав рід свого зайняття та джерела отримання доходів.
Крім того, вказуючи про утримання батька з інвалідністю, позивач не зазначає звідки отримує кошти на його утримання та не надає жодних належних та достатніх доказів перебування батька на утримання позивача.
Наявність у батька позивача інвалідності та не високої пенсії не може бути підтвердженням обставин, на які посилається позивач щодо неможливості виконання своїх аліментних зобов`язань відносно своєї неповнолітньої дитини.
Суд не бере до уваги долучені заявою позивача від 29.11.2022року докази, а саме письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також платіжні доручення банку, що долучені до заяви, яка отримана судом 29.11.2022 року як такі, що подані з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої позивач повинен подати докази разом з позовною заявою Докази не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються.
Крім того за положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789- XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Стягнення аліментів, зменшення або збільшення їх розміру відноситься до повсякденного утримання дитини, яка має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення таких умов, а відтак зменшений судом розмір аліментів в будь-якому разі не може бути меншим встановленого законодавством мінімуму.
Як зазначено вище аліменти із позивача стягуються в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у відповідності до вимог ст.. 182 СК України та ст. 161 ЦПК України, що є встановленим законодавством мінімумом.
При цьому позивач не надав суду жодних достатніх доказів, які б свідчили про необхідність зменшення такого розміру аліментів менше встановленого законодавством мінімуму.
Більше того, позивач не вказав у позові та не надав суду доказів його реальних доходів (заробітку), які б свідчили, що його доходи зменшились.
Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.
Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану.
Отже, визначений судовим наказом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.06.2022 року у справі №695/982/22 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.
З урахуванням вказаних вище підстав суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем залишаються за позивачем та не підлягають відшкодуванню.
Керуючись вищевикладеним ст. ст. 133, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.181, 192, 195 СК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : Середа Л.В.