Номер провадження № 2/521/2033/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття майна з-під арешту та уточнивши позов, просив суд зняти арешт з усього майна, в тому числі з 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яке належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який накладено Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, який було накладено Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії В-20/626/50248528 виданої 18.02.2016 року за індексним номером 28401714 від 23 лютого 2016 р. виключивши інформацію з Єдиного реєстру боржників про боржника - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була внесена Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в межах виконавчих проваджень № 55680941 та 58168781.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача - ОСОБА_2 . Після смерті сина - ОСОБА_3 , залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частина двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою отримання спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса.

23 серпня 2019 року була відкрита спадкова справа, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 сина - ОСОБА_2 , за номером у Спадковому реєстрі 64649854.

Під час здійснення нотаріальних дій державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса було отримано інформацію з Єдиного реєстру боржників з якої вбачається, що на підставі Постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції, в якому перебувають виконавчі провадження № 55680941 та № 58168781, де ОСОБА_2 є боржником, до Єдиного реєстру боржників були внесені відомості відносно ОСОБА_2 . Також, в Єдиному реєстрі боржників, значиться - ОСОБА_2 , як боржник за виконавчим провадженням №55680941 про стягнення коштів на користь держави, яке було відкрито Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та за виконавчим провадженням №58168781 про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення, яке було також відкрито Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Позивачу стало відомо, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.12.2021 року, що Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а саме державним виконавцем О.В. Капсамун, було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 без зазначення об`єкту нерухомості.

23.02.2016 року, державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ребрій А.О., на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії В-20/626/50248528 від 18.02.2016 р., яка видана Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано у спеціальний розділ Єдиного реєстру Заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за №13394818.

У зв`язку з накладенням арешту на спадкове майно, позивач позбавлений можливості отримати спадкове майно, позивач просив про задоволення позову.

Інші процесуальні дії у справі

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 15.12.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 16.12.2021 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 20.12.2021 року позов було залишено без руху.

На адресу суду 21.02.2022 року від представника позивача - ОСОБА_1 адвоката Бузової Т.Г. надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року було витребувано докази.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2022 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, проте представник позивача адвокат Бузова Т.Г. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, проте на електронну адресу суду направив письмові пояснення (вх. № ЕП-12709), в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки заборгованість спадкоємців померлого перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 11 004, 75 грн. станом на сьогоднішній день не погашена.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Так встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 про що було складено відповідний актовий запис №6005, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке було видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Після смерті ОСОБА_3 , залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частина двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується фотокопією Договору купівлі-продажу від 23 листопада 2000 року.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 про що у Книзі реєстрації актів цивільного стану було складено запис за №319, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видано Ленінським відділом РАГС у місті Одесі.

З метою отримання спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса. 23.08.2019 року була відкрита спадкова справа, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_2 , за номером у Спадковому реєстрі 64649854, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №57323020.

Під час здійснення нотаріальних дій державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса було отримано інформацію з Єдиного реєстру боржників з якої вбачається, що на підставі Постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції, в якому перебувають виконавчі провадження № 55680941 та № 58168781, де ОСОБА_2 є боржником, до Єдиного реєстру боржників були внесені відомості відносно ОСОБА_2 .

Також, в Єдиному реєстрі боржників, значиться - ОСОБА_2 , як боржник за виконавчим провадженням №55680941 про стягнення коштів на користь держави, яке було відкрито Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та за виконавчим провадженням №58168781 про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення, яке було також відкрито Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.12.2021 року, що Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а саме державним виконавцем Капсамун О.В., було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 без зазначення об`єкту нерухомості.

23.02.2016 року, державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ребрій А. О., на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії В-20/626/50248528 від 18.02.2016 р., яка видана Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано у спеціальний розділ Єдиного реєстру Заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за №13394818.

Згідно листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.06.2022 року, за даними АСВП на примусовому виконанні в відділі перебувало виконавче провадження № 58168781, яке в подальшому було завершено.

За інформацією Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наданою до суду в поясненнях від 22.08.2022 року (вх. 28673) судом встановлено, що в провадженні відділу перебувало виконавче провадження № 50248528 з примусового виконання виконавчого листа № 520/12965/15-ц виданого 10.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Приватбан» грошової суми у розмірі 9786,75 грн.

Доказів виконання виконавчого листа № 520/12965/15-ц виданого 10.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси позивачем до суду не надано.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 ст. цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3,4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частини третя та четверта ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV і роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Як вбачається, підставою обтяження спірного майна є постанова Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження № 50248528 з примусового виконання виконавчого листа № 520/12965/15-ц виданого 10.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 9786,75 гривень.

Крім того, заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 11 004, 75 грн. станом на сьогоднішній день не погашена, що було зазначено своїх письмових поясненням представником АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У позивача не існує порушення у праві власності з боку органів державної влади, оскільки за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на спірне спадкове майно.

Судові рішення відповідно до ст. 129-1 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Сам по собі факт подачі заяви позивача про прийняття спадщини, не є підставою для скасування заходів забезпечення позову, оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2015 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на час розгляду даної справи не виконано.

У разі задоволення позовних вимог позивача про скасування арешту на спірну квартиру будуть порушенні права та інтереси кредитора, на користь якого підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у зв`язку із неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Саме невиконання судового рішення боржником порушує основні засади виконавчого провадження, визначені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, обов`язковість виконання судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, про необхідність відмови в задоволенні позову.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, тому не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття майна з-під арешту - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в апеляційному порядку в тридцяти денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.12.2022 року.

Суддя Леонов О.С.