Провадження № 2/582/193/22
Справа № 582/428/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Жмурченко В. Д., за участю секретаря судового засідання Коваль В. В., з участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , 83 грн. боргу та 12000 грн. спричиненої моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Із позовної заяви вбачається, що у лютому 2021 року ОСОБА_2 давала ОСОБА_3 гроші за придбання алкольних напоїв, а остання не повернула їй здачу в розмірі 87 грн., даний факт підтвердив допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1 .

Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави врегульовано ч. 1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Вiдсутнiсть правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що ОСОБА_2 не довела належними і допустимими доказами факт укладання між нею та ОСОБА_3 будь яких цивільно-правових договорів (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, купівлі-продажу, позики, тощо). Тобто, позивач не надала будь-якого письмового документу, який посвідчував би правову природу укладеного договору, зокрема, факт його укладання та передачі грошової суми із зобов`язанням їх повернення.

Пояснення свідка ОСОБА_1 не є належним і допустимим доказом факту укладення договору між сторонами у справі, оскільки відповідно до положень частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт укладення договору.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 грошових коштів на користь ОСОБА_2 .

Враховуючи, що у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено, то підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у суду не має.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Окрім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернулася до суду з цивільним позовом та пред`являє позовну вимогу про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, однак за приписами статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Притягнення ж осіб до відповідальності за вчинення правопорушення є завданням іншого виду судочинства, та заявник не позбавлений процесуального права на звернення до органу досудового розслідування із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд роз`яснює позивачу, що за правилами частини 1 статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Отже, з урахуванням викладеного, суд звертає увагу, що дана позовна вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися у визначеному кримінальним процесуальним законодавством порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко