Провадження № 2/756/1355/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 лютого 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого -судді- Яценко Н.О.,

за участі секретаря Волошиної А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 09.11.2012 р. та свідоцтва про право власності на житло від 25.08.1998 р. на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_3 - дружині позивача, на підставі договору купівлі- продажу частини квартири від 25.02.2016 року на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №68799641 від 02.09.2021 р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані громадяни: батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 21.04.1987 р.; брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 30.06.1992 р.; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 22.11.1994 року; дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 26.05.2016 р.; донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 27.12.2017 р.

Відповідач - ОСОБА_2 втратив право власності на ј частину вищенаведеної квартири шляхом відчуження її на підставі договору купівлі-продажу, про що зроблено запис в свідоцтві про право власності на житло від 25.08.1998 року.

Зазначає, що відповідач не проживає у житловому приміщенні більше 10 років, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться.

Позивач вказує, що місцезнаходження відповідача на даний час йому не відомо, а тому вирішити питання про його зняття з реєстраційного обліку в позасудовому порядку не має змоги, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О.

Ухвалою суду від 17.09.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ані в підготовче, ані в судове засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, як шляхом направлення судової повістки, так і шляхом публікації на сайті судова влада, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причину своєї неявки суду не повідомила. Суд, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності третьої особи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 09.11.2012 р. та свідоцтва про право власності на житло від 25.08.1998 р. на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

В свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 25.02.2016 року ОСОБА_3 набула у власність від ОСОБА_6 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

З позову вбачається, що вищевказаній квартирі з 30.06.1992 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , котрий свою частину спірної квартири відчужив згідно договору купівлі-продажу частини квартири від 09.11.2012 р., посвідченого нотаріусом КМНО Зубко В.В., за реєстровим №1228, ОСОБА_6 , про що зроблено запис в свідоцтві про право власності на житло від 25.08.1998 року.

Як пояснював позивач в судовому засіданні відповідач - понад 10 років не проживає у спірній квартирі, особистих речей в квартирі не має, квартирою не цікавиться.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року (надалі - Правила).

Згідно з пунктом 26 Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Приймаючи до уваги, що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику розпоряджатись своїм майном та користуватись квартирою, відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, оскільки протилежне судом не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 4, 10, 13, 76-82, 89, ч.1 ст.82, 89, 223, 235, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2022 року.

Суддя :