ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/705/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-1332/2009 Категорія: 301030000 Пальонний В.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Нерушак Л.В., Новікова О.М.,

секретар: Попова М.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Свидівоцька сільська рада Черкаського району, Громадське об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро»,

особа, яка подавала апеляційну скаргу Асоціація керівників шкіл м. Черкаси,

особа, яка подавала заяву про приєднання до апеляційної скарги заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Асоціації керівників шкіл м. Черкаси та заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про приєднання до вказаної апеляційної скарги на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.11.2009 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» про визнання права власності на будинок,

в с т а н о в и в:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Свидівоцької сільської ради Черкаського району (далі Свидівоцька сільська рада), Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» (далі ГО «Дачний кооператив «Дніпро»), в якому просив визнати за ним право власності на дачний будинок, позначений в технічній документації літ. «А-ІІ», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є членом ГО «Дачний кооператив «Дніпро». 27.12.2005 ГО «Дачний кооператив «Дніпро» отримало від Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району свідоцтво про право власності на нерухоме майно. На підтведження права користування землею, на якій знаходиться база відпочинку, між Свидівоцькою сільською радою та землекористувачем ГО «Дачний кооператив «Дніпро» укладена угода про плату за фактичне користування землею загальною площею 1,67 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом № 10 від 23.08.2008 ГО «Дачний кооператив «Дніпро» надало ОСОБА_1 дозвіл на будівництво дачного будинку площею 36 кв.м на місці причепа-трейлера. Після чого позивач розробив та затвердив проект 27-07-09-АБ дачного будинку на території бази відпочинку.

Отримавши дозвіл на будівництво, ОСОБА_1 15.10.2008 уклав договір підряду з ТОВ «ЧеркасизалізобетонСтрой», та за власні кошти такий будинок збудував.

Оскільки ОСОБА_1 стало відомо, що ГО «Дачний кооператив «Дніпро» отримало технічний паспорт на збудований позивачем будинок з метою оформлення на нього права власності, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на дачний будинок, позначений у технічній документації літ. «А-ІІ», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що Свидівоцька сільська рада Черкаського району визнала позовні вимоги, а ГО «Дачний кооператив «Дніпро» проти визнання позовних вимог не заперечувало, тому суд, зазначивши, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та охоронюваних законом інтересів інших осіб, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

15 жовтня 2020 року Асоціація керівників шкіл м. Черкаси, яка не брала участі у розгляді справи, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог у справі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначив, що визнання права власності на будинок для відпочинку працівників освіти перешкоджає реалізації статутної діяльності Асоціації керівників шкіл м. Черкаси. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 17.09.2010 у справі № 2а-2584/10 визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району від 29.11.2005 № 128 «Про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно ГО «Дачний кооператив «Дніпро», на підставі якого ГО «Дачний кооператив «Дніпро» видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 27.12.2005. Вказана постанова залишена без змін після перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, рішення першої інстанції набрало законної сили в частині скасування рішення Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради. Відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно ГО «Дачний кооператив «Дніпро» від 27.12.2005 є похідним від рішення Свидівоцької сільської ради від 29.11.2005 № 128 і втратило чинність з моменту визнання рішення протиправним та його скасування. Зазначеним рішенням встановлено, що Виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради не врахував право користування Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (правонаступник управління освіти) земельною ділянкою, на якій розташована база відпочинку, посвідчене державним актом відповідно до розпорядження голови Черкаської РДА від 14.09.1995 № 45-р. Право на розпорядження об`єктами комунальної власності належить винятково відповідній територіальній громаді в особі міської ради, як органу місцевого самоврядування. Дозволи на здійснення будівельних робіт будинків бази відпочинку не надавались, земельна ділянка для цих потреб не відводилась, оскільки з 1995 року Управлінню освіти виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, який був чинним на час прийняття оскаржуваного рішення. З аналізу зазначених судових рішень вбачається, що у ГО «Дачний кооператив «Дніпро» повноважень щодо надання дозволів на будівництво не передбачено законодавством України, тобто його посадові особи діяли з перевищенням повноважень.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року клопотання Асоціації керівників шкіл м. Черкаси про поновлення процесуального строку задоволено. Поновлено Асоціації керівників шкіл м. Черкаси строк на апеляційне оскарження рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2009 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Асоціації керівників шкіл м. Черкаси на рішення суду першої інстанції.

17 листопада 2020 року прокурор Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради подав заяву про приєднання до апеляційної скарги Асоціації керівників шкіл м. Черкаси, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Дана заява мотивована тим, що земельна ділянка, на якій побудована база відпочинку вчителів, відноситься до земель рекреаційного призначення, вид використання під базу відпочинку вчителів. Право постійного користування виникло в суб`єкта користування до 01.01.2002 і після цієї дати воно зберігається. Отже, на час прийняття оспорюваного рішення суду відповідна земельна ділянка не була вільною та знаходилась у постійному користуванні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, відповідне право якого на цю земельну ділянку припинено не було, тому будь-яке будівництво на ній без надання відповідних дозволів було неможливим. Вважає, що оскаржуваним судовим рішенням порушені права територіальної громади міста Черкаси, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою від 17 листопада 2020 року Черкаський апеляційний суд апеляційне провадження за апеляційною скаргою Асоціації керівників шкіл м. Черкаси та за заявою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про приєднання до апеляційної скарги на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2009 року закрив з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що Асоціація керівників шкіл м. Черкаси не є власником земельної ділянки чи майна розміщеного за адресою: вул.Дахнівська, 9 в селі Свидівок, та не володіє речовими правами на таке майно, а статутна діяльність асоціації жодним чином не пов`язана з вказаним майновим комплексом. За встановлених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Асоціації керівників шкіл м. Черкаси при вирішенні спору не вирішувалися. Ні мотивувальна, ні резолютивна частини оскаржуваного рішення не містять будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржника, тому немає підстав для висновку, що оскаржуваним рішенням допущено порушення їхніх прав та інтересів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду та передаючи справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, касаційний суд зазначив, що закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд виходив лише з того, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Асоціації керівників шкіл м. Черкаси при вирішенні спору не вирішувалися, однак не зробив висновку щодо наявності/відсутності порушень прав та інтересів держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, які зазначив прокурор в заяві про приєднання до апеляційної скарги. Тобто апеляційна скарга прокурора залишилася без відповіді апеляційного суду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року апеляційне провадження за апеляційними вимогами Асоціації керівників шкіл м. Черкаси закрито.

Вимоги заяви заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про приєднання до апеляційної скарги задоволено частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2009 року скасовано та прийнято нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, ГО «Дачний кооператив «Дніпро» про визнання права власності залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо судового збору.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою Асоціації керівників шкіл м. Черкаси, апеляційний суд виходив з того, що в оскаржуваному рішенні не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника.

При цьому апеляційний суд вважав, що прокурором доведено необхідність звернення до суду в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради для апеляційного оскарження рішення суду в цій справі, яке стосується вирішення питань про право власності вказаного Департаменту щодо майна, яке за рішенням суду першої інстанції належить позивачу.

Перевіряючи доводи, на які посилався прокурор, суд апеляційної інстанції виходив з того, що будівництво спірного нерухомого майна здійснено в прибережній захисній смузі, на території, на якій відповідно до частин першої, другої статті 61 Земельного кодексу України, статті 89 Водного кодексу України забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, до яких будинки відпочинку не належать, а також які, згідно з вимогами статті 59 ЗК України, можуть передаватись лише в користування.

Заволодіння приватними особами ділянками водного фонду всупереч чинному законодавству, без законного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом цих осіб мирно володіти майном і конституційними правами всіх інших осіб на безпечне довкілля, непогіршення екологічної ситуації та використання власності не на шкоду суспільству.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові від 16 лютого 2022 року касаційний суд вказав, що закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою Асоції керівників шкіл м. Черкаси та задовольняючи заяву прокурора про приєднання до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не врахував, що за наявності відповідних підстав, заява про приєднання може бути задоволена лише під час розгляду по суті апеляційної скарги, до якої особа приєдналась, оскільки таке приєднання можливе лише за наявності права на апеляційне оскарження у особи, яка подає апеляційну скаргу.

Відтак, постанова апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою, оскільки апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, у повній мірі не встановив фактичних обставин справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року апеляційну скаргу Асоціації керівників шкіл міста Черкаси та заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про приєднання до апеляційної скарги на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2009 року прийнято до свого провадження та призначено розгляд апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги та заяви прокурора в інтересах держави про приєднання до неї, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Головою правління ГО «Дачний кооператив «Дніпро» 18.08.2008, ОСОБА_1 є членом ГО «Дачний кооператив «Дніпро» (т. 1 а.с. 7).

27.12.2005 ГО «Дачний кооператив «Дніпро» отримало від виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради свідоцтво про право власності на нерухоме майно комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.5).

На підтвердження права користування земельною ділянкою, загальною площею 1,67 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , 01.03.2008 між Свидівоцькою сільською радою («землевласник») та ГО «Дачний кооператив «Дніпро» («землекористувач») укладено угоду № 114 про плату за фактичне користування землею (т. 1 а.с. 8).

Відповідно до протоколу № 10 «Засідання правління громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» від 23.08.2008, ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво дачного будинку площею 36 кв.м на місці тимчасової парковки причепа-трейлера (т. 1 а.с. 6).

Отримавши дозвіл на будівництво, ОСОБА_1 у відведеному місці та за власні кошти такий будинок збудував, та, оскільки, позивачу стало відомо, що дачним кооперативом «Дніпро» було отримано технічний паспорт (т. 1 а.с. 9-11) на збудований ним будинок з метою оформлення права власності на нього, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав.

Відтак, предметом позовних вимог у даній справі є захист майнових прав позивача, шляхом визнання за ним права власності на дачний будинок, позначений в технічній документації літер. «А-ІІ» за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі Асоціація керівників шкіл м. Черкаси як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції та обґрунтування порушених прав, вказує, що визнання права власності на будинок для відпочинку працівників освіти перешкоджає реалізації статутної діяльності Асоціації.

Разом з тим, скаржник не зазначає, які пункти статуту Асоції керівників шкіл м.Черкаси від 29.10.2003 є неможливими до виконання Асоціацією у зв`язку з визнанням за позивачем права власності на будинок, розташований на території бази відпочинку за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції стосується прав та інтересів Черкаської міської ради, як власника майна цілісного майнового комплексу бази відпочинку вчителів, та Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, в оперативному управлінні якого знаходиться зазначене майно, і який є його балансоутримувачем, та в постійному користуванні якого знаходиться земельна ділянка, на якій таке майно розміщено. Однак, Черкаська міська рада і Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради не були залучені до участі у справі.

До апеляційної скарги Асоціації керівників шкіл м. Черкаси приєднався прокурор Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради. У заяві про приєднання до апеляційної скарги, прокурор навів підстави для звернення з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.

Відповідно до ст. 363 ЦПК України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації від 14.09.1995 № 47-р, управлінню освіти Черкаського міськвиконкому для забезпечення потреб бази відпочинку вчителів в с. Свидівок Черкаського району видано Державний акт на право постійного користування землею від серії ЧР № 17-68 від 22.09.1995 площею 1,67 га (т. 1 а.с. 42).

Таким чином, майновий комплекс бази відпочинку вчителів, розташований за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський р-н, Черкаська обл., перебуває в оперативному управлінні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, як правонаступника управління освіти, та є постійним користувачем земельної ділянки, на якій воно розміщено.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності (ч. 3 ст. 137 ГК України).

Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України(справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і, водночас, чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор, зокрема, може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Із заяви про приєднання до апеляційної скарги вбачається, що прокуратурою, яка в даному випадку виступає в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, ініціювалося перед Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради питання про оскарження вказаного рішення, однак Департамент проінформував прокуратуру, що заходи представницького характеру не вживатимуться та не вживались.

Таким чином, Черкаська обласна прокуратура взяла на себе обов`язок субсидіарної ролі у здійсненні представництва інтересів держави в суді шляхом подачі заяви про приєднання до апеляційної скарги Асоціації керівників шкіл м. Черкаси.

Відтак, прокурором доведено необхідність звернення до суду в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради для апеляційного оскарження рішення суду в цій справі, яке стосується вирішення питань про право власності вказаного Департаменту щодо майна, яке за рішенням суду першої інстанції в цій справі, належить позивачу.

Вирішуючи питання по суті апеляційних вимог, апеляційний суд враховує таке.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що саме позивач побудував будинок відпочинку на місці тимчасової парковки причепа-трейлера, розміщеного на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ГО «Дачний кооператив «Дніпро» на підставі угоди про плату за фактичне користування, відповідно до будівельного проекту дачного будинку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Міська база відпочинку вчителів, розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 9, створена у 1969 році на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих № 314 від 07.05.1969.

Згідно з рішенням Черкаського обласного виконавчого комітету від 10.06.1980 №358 Черкаському обласному комітету профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ під існуючу базу відпочинку «Дніпро» за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро відведена земельна ділянка під базу відпочинку вчителів.

Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 28.10.1994 «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» Відділу освіти виконкому Черкаської міської ради під базу відпочинку була надана земельна ділянка площею 1,67 та у межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району.

Розпорядженням голови Черкаської РДА від 14.09.1995 затверджено матеріали справи по видачі державного акту на право постійного користування землею управлінню освіти Черкаського міського виконавчого комітету для забезпечення потреб бази відпочинку вчителів у с. Свидівок Черкаського району.

Рішенням третьої сесії Черкаської міської ради № 3-531 від 26.06.2003 база відпочинку вчителів, як цілісний майновий комплекс, передана в оперативне управління Управлінню освіти міського виконавчого комітету.

Вказані вище обставини встановлені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 у справі № К/9991/34858/11 за позовом Департаменту освіти та гуманітарної політики виконавчого комітету Черкаської міської ради до Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району, третя особа Обслуговуючий кооператив «Дніпро-2003» про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 98-100).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Державний акт на право постійного користування землею площею 1,67 га для розміщення бази відпочинку 22.09.1995 виданий Управлінню освіти Черкаського міськвиконкому (т. 1 а.с. 102).

Якщо право постійного користування виникло в суб`єкта господарювання до 01.01.2002 (дня набрання чинності діючим ЗК України), після цієї дати воно продовжує зберігатися.

Таким чином, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, як правонаступник Управління освіти Черкаського міського виконавчого комітету, користується земельною ділянкою на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та не був зобов`язаний вчиняти дії, пов`язані з переоформленням такого права, та не може бути протиправно його позбавлений.

Частиною першою статті 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (оренду). Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користування, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Отже, на час прийняття оспорюваного рішення суду відповідна земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не була вільною та знаходилась у постійному користуванні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, відповідне право якого на цю земельну ділянку припинено не було.

Угода про плату за фактичне користування землею, укладена 01.03.2008 між Свидівоцькою сільською радою та ГО «Дачний кооператив «Дніпро» (т. 1 а.с. 8), не припиняла права постійного користування Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та не передбачала переходу такого права до третіх осіб. При цьому термін дії зазначеної угоди закінчився 31.12.2008 та в подальшому не пролонговувася, доказів зворотнього матеріали справи не містять, а позивач ОСОБА_1 взагалі не є її стороною.

При цьому, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 у справі № К/9991/34858/11, приводом до укладення вказаної угоди стало підписання 01.06.2003 між Міським управлінням освіти Черкаського міського виконавчого комітету та ГО «Дачний кооператив Дніпро» договору про спільну діяльність, предметом якого було визначено об`єднання майна та зусиль спільно діяти в сфері утримання та експлуатації бази відпочинку, що знаходиться на балансі Міського управління освіти Черкаського міськвиконкому, для створення належних санітарно-гігієнічних умов для відпочиваючих, проведення ремонтів будиночків та утримання території, монтаж та експлуатації електромереж, водопостачання.

Разом з тим, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 у справі № К/9991/34858/11, якою залишено без змін постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2011 про задоволення позову Департаменту освіти та гуманітарної політики виконавчого комітету Черкаської міської ради до виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району в частині скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 27.12.2005, судом касаційної інстанції підтверджено, що майно бази відпочинку належить до комунальної власності міста, а виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району не враховано право користування Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради земельною ділянкою, на якій розташована база відпочинку.

Крім того, Вищим адміністративним судом України у вказаній ухвалі встановлено, що договір, на підставі якого ОК «Дніпро 2003» нібито набув права власності, взагалі не передбачає перехід такого права на будинки відпочинку, його сторонами є балансоутримувач нерухомого майна комунальної власності та громадське об`єднання. Право на розпорядження об`єктами комунальної власності належить виключно відповідній територіальній громаді в особі міської ради, як органу місцевого самоврядування, яка не була стороною договору про спільну діяльність. Дозволи на здійснення будівельних робіт будинків бази відпочинку не надавались, не відводилась земельна ділянка для цих потреб, оскільки з 1995 року Управлінню освіти був виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, який був чинним на час прийняття оскаржуваного рішення, докази його скасування по теперішній час відсутні.

Згідно з інформацією, зазначеній у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку дана ділянка за адресою АДРЕСА_1 відноситься до земель рекреаційного призначення, вид використання під базу відпочинку вчителів (т. 1 а.с. 104).

Відповідно до статей 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально- туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Крім того, як зазначалось вище, рішенням Черкаського обласного виконавчого комітету від 10.06.1980 № 358 Черкаському обласному комітету профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ під існуючу базу відпочинку «Дніпро» за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро відведена земельна ділянка під базу відпочинку вчителів.

Згідно з ч. 1, п. «в» ч. 2, ч. 3 ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів (частина 1, пункт «г» частини другої статті 61 ЗК України). Такі ж положення містяться у статтях 88, 89 Водного кодексу України.

Разом з тим, будівництво спірного будинку здійснено в прибережній захисній смузі, на території якої, відповідно до частин 1, 2 ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України, забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, до яких будинки відпочинку не належить, а також які згідно з вимогами ст. 59 ЗК України можуть передаватись лише в користування.

Крім того, ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених ст. ст. 335, 376, 392 Кодексу. Стаття 331 зазначеного Кодексу, яка регулює порядок набуття права власності на новостворене майно, не передбачає можливості виникнення права на таке майно за рішенням суду. Частиною 2 ст. 331 вказаного Кодексу передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що Черкаська міська рада чи Департамент освіти та гуманітарної політики надавали позивачу будь-які дозволи на здійснення будівельних робіт на території бази відпочинку.

Статтею 376 ЦК України визначено певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Крім того, згідно з абз. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про основи містобудування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об`єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

За таких обставин, враховуючи, що на час прийняття оспорюваного рішення суду земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не була вільною та знаходилась у постійному користуванні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, право на розпорядження об`єктами комунальної власності належить виключно відповідній територіальній громаді, а також, беручи до уваги, що позивачу дозволи на здійснення будівельних робіт будинку на території бази відпочинку уповноважені на те органи не надавали, та зважаючи на те, що будівництво спірного будинку здійснено в прибережній захисній смузі, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подана Асоціацією керівників шкіл м. Черкаси апеляційна скарга та заява заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про приєднання до апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Асоціації керівників шкіл м. Черкаси та заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про приєднання до апеляційної скарги задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.11.2009 у справі за позовом ОСОБА_1 до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» про визнання права власності на будинок скасувати.

Постановити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» про визнання права власності на будинок відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 травня 2022 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Л.В. Нерушак

О.М. Новіков