№ 242/5241/21
№ 4-с/242/17/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі судового засідання Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за скаргою Комунального підприємства «Комунальник м. Селидове» на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), заінтересована особа: боржник ОСОБА_1 ,-

встановив:

Заявник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

В обґрунтування скарги зазначено, що судовим наказом Селидівського міського суду Донецької області від 09.11.2021 року з ОСОБА_1 на користь КП «Комунальник м. Селидове» стягнуто заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг по визову твердих побутових відходів у розмірі 2120 грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 227 грн. 00 коп. Судовий наказ набрав законної сили 04.01.2022 року. Державним виконавцем Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Таран Т.В. 19.01.2022 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68233446. 13.09.2022 року скаржником під час ознайомлення з ВП № 68233446 за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження за ідентифікатором для доступу 918ВБ94797А9 було встановлено, що головним державним виконавцем Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Білик А.О. було винесено постанову від 27.07.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Скаржник вважає, що виконавча служба не здійснила жодних виконавчих дій для розшуку майна боржника, фактично займалась бездіяльністю, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, державною виконавчою службою не було в повному обсязі з`ясовано щодо майна боржника, а саме відсутні запити до відповідних органів для отримання відомостей про наявність у боржника нерухомого майна та земельних ділянок, тощо. На підставі зазначеного просить суд визнати постанову головного державного виконавця Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Білик А.О. від 27.07.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірною та скасувати її;визнати бездіяльність виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження; зобов`язати головного державного виконавця Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Білик А.О. поновити порушене право шляхом продовження виконавчих дій щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь КП «Комунальник м. Селидове».

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.11.2022 року по справі залучено зацікавлену особу ОСОБА_1 .

Представник скаржника КП «Комунальник м. Селидове» у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надано заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність.

Представник Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Зацікавлена особа боржник ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно судового наказу Селидівського міського суду Донецької області 242/5241/21, виданого 09.01.2022 року Селидівським міським судом Донецької області, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Комунальник м. Селидове» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг по вивозу твердих побутових відходів у розмірі 2120,54 грн. та судовий збір у розмірі 227,00 грн.

Згідно до постанови Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 19.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68233446 по примусовому виконанню судового наказу № 242/5241/21, виданого 11.01.2022 року Селидівським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Комунальник м. Селидове» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг по вивозу твердих побутових відходів у розмірі 2120,54 грн. та судового збору в розмірі 227,00 грн.

Згідно постанови від 27.07.2022 року ВП № 68233446, головним державним виконавцем Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Білик повернуто судовий наказ № 242/5291/21, виданий 11.01.2022 року Селидівським міським судом Донецької області, КП «Комунальник м.Селидове» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, у тому числі, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених законом виконавчих дій для примусового виконання, а саме не перевірено майновий стан боржника, не направлено запитів до органів Державної реєстраційної служби України, банків, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо) щодо отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відсутні будь-які відомості про виклик боржника, про становлення його місця фактичного проживання, про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника з метою виявлення майна. Також, відсутнє посилання на акт відповідно до положень ч.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було зроблено передчасний висновок про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а саме необхідно визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Селилівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білик А.О. від 27.07.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу та поновити порушене право скаржника, зобов`язавши Селидівське ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відновити виконавче провадження № 68233446 по виконанню судового наказу № 242/5241/21, виданого 11.01.2022 року Селидівським міським судом Донецької області, оскільки державним виконавцем було передчасно прийнято постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» без вчинення всіх передбачених законодавством виконавчих дій.

Вирішуючи вимоги щодо визнання бездіяльності виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження, суд, проаналізувавши надані матеріали, приходить до висновку, що дані вимоги спростовуються доказами, долученими до скарги, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 76-81, 255, 256, 447, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Комунального підприємства «Комунальник м. Селидове» (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Шевченко, буд. 122, код за ) на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Маяковського, буд. № 39, код за ), зацікавлена особа боржник ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білик Антона Олександровича від 27.07.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов`язати Селидівський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити порушене право шляхом відновлення виконавчого провадження № 68233446 щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Комунальник м. Селидове».

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя І.М. Владимирська