Справа № 331/5524/21
Провадження № 2/331/275/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є

за участю секретаря: Мироненко О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Хомутського В.О.

розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборний 96», третя особа Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСББ «Соборний 96», в якому просила визнати дії відповідача неправомірними, зобов`язати ОСББ «Соборний 96» здійснити прочищення стоякового каналізаційного трубопроводу, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 1500,00 грн. та моральну шкоду у сумі 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку та в якій вона постійно проживає.

У грудні 2020 року у позивачки перестала входити вода у стояковий каналізаційний трубопровід на кухні. У зв`язку з цим вона була змушена звернутися до спеціальної організації та викликати додому оплатного спеціаліста. Майстер прибув до її оселі зі спеціальним тросом, але прочистити стояковий каналізаційний трубопровід не зміг, оскільки всередині, скоріш за все, знаходиться твердий предмет, схожий на цеглу.

На початку 2021 року позивачка зверталася до голови ОСББ «Соборний 96», до Департаменту житлово-комунальних послуг Запорізької міської ради, до ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та на гарячу лінію 15-80 щодо прочистки каналізаційного стоку, але її питання по суті так і не було вирішено, у тому числі й через те, що голова ОСББ «Соборний 96» не надавав доступу майстрам до технічного поверху та підвалу.

Станом на час подання позову до суду можливість користуватися стояковим каналізаційним трубопроводом у позивачки відсутня, хоча вона добросовісно сплачує усі рахунки за всі комунальні послуги.

Крім того, що відповідач всіма можливими засобами перешкоджає позивачці здійснити прочищення каналізаційного стоку, вона ще й потерпає від постійних погроз голови ОСББ.

Голова ОСББ усно погрожує позивачці, визнає свою провину, говорить, що вона заважає йому жити і робить все можливе, щоб життя позивача в цьому будинку було нестерпним. Так, зокрема, починаючи з квітня місяця 2021 року декілька разів на тиждень голова ОСББ після десятої години вечора вимикає електричну енергію лише в квартирі позивачки і вмикає її тільки вранці, таким чином намагаючись боротися із несвоєчасною оплатою послуг за утримання будинку і вимагаючи від неї сплати заборгованості у розмірі 1041,12 грн.

Крім того, позивачка зазначає про те, що на даху будинку було зрізано з-поміж сотень антен саме дві її антени при тому, що доступ до даху має лише голова ОСББ «Соборний 96», який має особисту неприязнь до неї.

Також позивачка зазначає про те, що якби на час звернення її до ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» голова ОСББ «Соборний 96» надав ключі від технічного поверху та підвалу, роботи з прочищення стокового каналізаційного трубопроводу було б здійснено за рахунок ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» як компанії, що на той час виконувала послуги з обслуговування будинку.

У той же час, позивачкою було витрачено загалом 1500,00 грн. на оплату вартості послуг майстрів з різних комерційних організацій, які приїздили на виклик, але не змогли виконати роботи у зв`язку із тим, що не було надано доступ до технічного поверху та підвалу.

Тому, за твердженням позивачки, відповідач мусить відшкодувати їй зазначені кошти, оскільки саме з його вини майстри, прибувши на виклик, не змогли виконати роботи.

Крім того, позивачка наполягає на тому, що їй було завдано також немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Існує ймовірність того, що позивач ніколи вже не зможе користуватися водою на кухні, оскільки голова ОСББ на її численні заяви відмовляється усунути несправності.

Тому, у якості компенсації за спричинену моральну шкоду позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 50 000,00 грн.

Оскільки численні спроби позивачки у позасудовому порядку вирішити спір не дали позитивних результатів, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року було відкрито по справі загальне позовне провадження.

Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

Так, зокрема, за твердженням відповідача, ОСББ «Соборний 96» не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», адже виконавцем житлово-комунальних послуг може бути лише суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних послуг та який може забезпечити виконання обов`язків, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги». ОСББ - це колективний замовник житлово-комунальних послуг: власники квартир багатоквартирного будинку об`єднались з метою отримання для себе якісних житлово-комунальних послуг і вони не надають їх власникам інших будинків. ОСББ як юридична особа не споживає житлово-комунальні послуги їх споживають співвласники об`єднання.

Тому відповідач робить висновок про те, що оскільки ОСББ не надає послуг, то Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин не застосовується.

Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що позивач як співвласник квартири у відповідності до ч.4 ст.319 та ст.322 ЦК України зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном.

У даному випадку позивачці як правлінням ОСББ, так і сторонніми організаціями неодноразово письмово повідомлялося про необхідність надання доступу до каналізаційного стоку для вирішення питання щодо проведення ремонтних робіт, однак позивачка на це не реагувала, а самостійно вирішувала дане питання, про що свідчать додані до позовної заяви документи. Тому, враховуючи, що позивачка категорично відмовилася надавати доступ до технічної ніші (лист № 4-1036 від 03.03.2021) і вирішувати це питання шляхом переговорів, відповідач приходить до висновку, що подання позову у даному випадку за наявності категоричної відмови у доступі до технологічної ніші з квартири не вирішить спірного питання.

Також відповідач зазначає, що ані правлінням ОСББ «Соборний 96», ані особисто головою правління будь-яких перешкод позивачці щодо прочищення каналізаційного стоку не чинилося, на підтвердження чого ним було надано до суду копію протоколу зборів правління від 07.03.2021.

Крім того, твердження позивачки щодо погроз на її адресу з боку голови правління ОСББ, визнання якоїсь міфічної провини, щоденного відключення електричної енергії, зрізаних антен не мають відношення до предмету позову, не підтверджені будь-якими доказами, та є поширенням свідомо неправдивих вигадок, які ганьблять особу в даному випадку голови правління ОСББ та вводять суд в оману.

Стосовно розповсюдження позивачкою неправдивої інформації, яку нібито вона отримала від ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», щодо розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з 01.05.2021, відповідач зазначає, що на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Соборний 96» від 15.03.2020, оформленого протоколом № 1, функції з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 передані в повному обсязі ОСББ «Соборний 96» з 01.06.2020.

Вказане рішення співвласників підтверджено рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.10.2020 у справі № 908/1805/20.

Тому висновки, викладені у позовній заяві, відповідач вважає спотвореними і такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що позовні вимоги у даному випадку належним чином не обґрунтовані, позовна заява не містить посилання на жодні належні та допустимі докази, у тому числі щодо понесеної матеріальної та моральної шкоди, а ґрунтується виключно на припущеннях.

Позивачка, у свою чергу, надіслала до суду відповідь на відзив, у якому наполягала на тому, що наразі питання стосується здійснення прочищення стоякового каналізаційного трубопроводу приблизно між 8 і 9 поверхами будинку. Дана ділянка каналізаційного трубопроводу не належить позивачу і не проходить у її квартирі. Це спільне майно багатоквартирного будинку, а тому відповідальним за утримання в належному стані цього майна є саме відповідач, а не позивачка.

Ухвалою суду від 07 вересня 2022 по справі закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом учасників справи.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник третьої особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , пояснення на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_3 .

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ОСББ «Соборний 96» з приводу прочищення каналізаційної системи.

Аналогічне звернення було подане до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, яке було перенаправлене до ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» .

Листом ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» від 31.03.2021 № Ч-201435 встановлено, що в результаті обстеження фонової труби на технічному поверсі та каналізаційного водопроводу у 2-му під`їзді в районі квартири АДРЕСА_4 встановлено, що дійсно в трубопроводі наявний твердий предмет (імовірно уламок цегли або камінь), який перешкоджає нормальному відведенню стоків і для видалення предмету необхідно провести роботи по заміні ділянки стоякової каналізації труби з розкриттям технічної ніші у квартирі позивача.

Крім того, зазначеним листом зазначено , що позивач відмовила у доступі до квартири.

Відповідно до листа ОСББ «Соборний 96» від 15.03.2021 № 21-21, з метою врегулювання ситуації 07.03.2020 члени правління ОСББ зв`язувалися з позивачем телефоном та намагалися потапити до її квартири. На дзвінки позивач не відповідала, двері до квартири не відчиняла, у зв`язку з чим з`ясувати характер виявленої проблеми не виявилося можливим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Протоколом № 1 зборів правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОБОРНИЙ 96» від 07 березня 2021 року вирішено надати відповідь ОСОБА_2 на її звернення, в якій, зокрема, зазначити, що їй необхідно надати доступ до каналізаційного стоку для прийняття відповідного рішення.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилається на норми Закону «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» .

Відповідно до пунктів 3, 4, 17, 18, 22 ч. 1 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року N 1023-XII (далі - Закон N 1023-XII) виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто Закон N 1023-XII регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які є суб`єктами господарювання, виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Це означає, що суб`єктами відносин, врегульованих Законом "Про захист прав споживачів", може бути лише певне коло уповноважених і зобов`язаних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що видом діяльності Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборний 96 », яке відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою, є комплексне обслуговування об`єктів, діє на підставі Статуту .

Таким чином, для вирішення питання про те, чи є відповідач суб`єктом господарювання, який виконує роботи або надає послуги, слід проаналізувати законодавство, яке регулює діяльність ОСББ та Статут відповідача.

Частиною першою статті 385 ЦКУ передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати ОСББ. Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 29.11.2001 року № 2866-III "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон № 2866) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За ст. 2 цього Закону він регулює, зокрема, порядок створення, діяльності і ліквідації об`єднань; відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об`єднанні.

Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

ОСББ є неприбутковою організацією і не має на меті отримання прибутку для його розподілу між своїми співвласниками. Створюється як непідприємницьке товариство, а його основна діяльність полягає у здійсненні функцій, які забезпечують: реалізацію прав власників приміщень на володіння і користування спільним майном членів ОСББ; належне утримання будинку і прибудинкової території; сприяння членам ОСББ в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання членами ОСББ обов`язків, пов`язаних із діяльністю об`єднання (ст. 4 Закону № 2866).

Відповідно до розділу I Загальні положення Статуту ОСББ «Соборний 96», затвердженого установчими зборами співвласників від 19.01.2020 року, об`єднання створено власниками квартир та нежилих приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 та власниками квартир та нежилих приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_6 відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Розділом II Статуту передбачені мета створення, завдання та предмет діяльності об`єднання, які аналогічні тим, що викладені в ст. 4 Закону № 2866.

Відповідно до частини 1 статті 85 Цивільного кодексу України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Відповідно до ст. 22 Закону № 2866 для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

За змістом частини першої статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 11.01.2001 року № 2210-III "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання.

Згідно з п.14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, аналізуючи наведене, слід дійти висновку про те, що ОСББ не є суб`єктом господарювання, не здійснює господарської діяльності у розумінні наведених норм законодавства, оскільки його діяльність спрямована на забезпечення і захист прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Мета та предмет діяльності ОСББ, визначені чинним законодавством, не передбачають провадження ним господарської діяльності, вони направлені на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, а відтак, ця діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта.

З 01 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі - Закон N 417), який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Законом N 417 встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (статті 4 і 5).

Статтею 9 Закону N 417 визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками; за рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Статтею 12 Закону про ОСББ визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Стаття 11 Закону N 417-VIII регулює управління багатоквартирним будинком управителем.

У свою чергу, в пункті 8 частини першої статті 1 Закону N 417-VIII наводиться визначення управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (пункт 2 частини першої статті 1 Закону N 417-VIII).

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Соборний 96» від 15.03.2020, оформленого протоколом № 1, функції з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 передані в повному обсязі ОСББ «Соборний 96» з 01.06.2020. Вказане рішення співвласників підтверджено рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.10.2020 у справі № 908/1805/20.

З 10 червня 2018 введено в дію Закон України від 9 листопада 2017 року N 2189-VIII "Про житлово-комунальні-послуги" (далі - Закон N 2189-VIII), предметом регулювання якого є, в тому числі, відносини, що виникають у процесі надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону N 2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Законом N 2189-VIII визначено нову класифікацію видів житлово-комунальних послуг в порівнянні із Законом України від 24 червня 2004 року N 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги". Так, статтею 5 Закону N 2189-VIII встановлено перелік житлово-комунальних послуг, до якого належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Законом N 2189-VIII встановлено, що послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Послуга з управління багатоквартирним будинком, включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Наведені норми Закону «Про житлово-комунальні послуги» ще раз підкреслюють, що ОСББ не є виконавцем робіт або надавачем послуг, як і не є суб`єктом господарювання взагалі.

Відповідно до ст. 14 Закону № 2866 співвласник має право, зокрема, вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства.

Зазначеному праву співвласника кореспондує передбачений ст. 18 Закону № 2866 обов`язок об`єднання забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан неподільного та загального майна, що належить членам об`єднання.

За таких обставин суд приходить до висновку , що між сторонами виник спір з приводу усунення перешкод щодо користування спільним майном, що ОСББ не є ні виробником, ні надавачем послуг, а тому положення Закону України «Про захист прав споживачів» , на які посилається у позовній заяві ОСОБА_2 , на спірні правовідносини не поширюються.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСББ , з метою вирішення звернення позивача вживалися заходи для доступу до каналізаційного стоку в квартирі ОСОБА_2 , однак остання надавати доступ до квартири категорично відмовилася.

Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи всупереч ст. 81 ЦПК України відсутні докази того, що каналізаційний сток у квартирі позивача можливо прочистити без доступу до її квартири.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не надав докази протиправності дій ОСББ «Соборний 96» , та не довів можливості здійснення прочищення стоякового каналізаційного трубопроводу за умови чинення нею перешкод у доступі до технічної ніші у її квартирі , через що позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання здійснити прочинення стоякового каналізаційного трубопроводу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2ст. 16 ЦК України).

Судом при розгляді справи не встановлено порушення прав позивача з боку ОСББ «Соборний 96», крім того, ОСОБА_2 не доведено підстав для відшкодування заподіяних збитків в сумі 1500,00 гривень, які обґрунтовані необхідністю оплати вартості послуг майстрів, доказів понесення вказаних витрат не надано, а долучені квитанції лише підтверджують факт виконання зобов`язань позивачем за договором про надання послуг з управління будинком, через що в частині стягнення матеріальної шкоди позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування.Особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі 703/3912/16-ц).

Як зазначено у пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Необхідно зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно позовної заяви ОСОБА_2 вказувала на спричинення їй моральної шкоди через неналежне забезпечення технічного обслуговування будинку ОСББ «Соборний 96» , яке призвело до того, що вона позбавлена можливості користуватися стояковим каналізаційним трубопроводом. Однак, зазначені доводи позивача визнані необґрунтованими.

Крім того, суд не приймає до уваги Виписки з історії хвороб надані позивачем,оскільки діагнози захворювань, які містяться в них, мають хронічний характер і причинний зв`язок між захворюваннями, душевними стражданнями позивача через надання послуг відповідачем неналежної якості суду не доведений.

З аналізу всіх в сукупності встановлених обставин справи та наданих доказів, враховучи предмет та підставу заявленого ОСОБА_2 позову в частині стягнення моральної шкоди у цій цивільній справі в сумі 50 000,00 гривень, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем згідно ст. 81 ЦПК України не було доведено свої позовні вимоги.

Питання про судові витрати слід вирішити з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України. При цьому, враховуючи, що заявлений спір не регулюється нормами Закону «Про захист прав споживачів», під час звернення до суду позивачем судовий збір сплачено не було, то з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 908 гривень та судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 908 гривень, а всього 1816 гривень.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 263, 265,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборний 96», третя особа Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про захист прав споживачів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1816 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 18 листопада 2022 року.

Суддя: О. Є. Жукова