Номер провадження: 22-ц/813/780/22
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Цюри Т.В.,

Суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року про призначення експертизи по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю (а.с.4-9).

17 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою про проведення автотоварознавчої експертизи (а.с.128-129).

10 грудня 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси призначено у справі № 947/23105/21 судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

Яка середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля NISSAN QASHQAI, 2014 року випуску, станом на день надання висновку?

Проведення експертизи доручено експертам ОНДІСЕ.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, згідно зі ст.ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_3 .

Провадження у справі зупинено на час проведення судової експертизи.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить суд ухвалу Київського районного суду від 10.12.2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, винести постанову, якою у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про призначення по справі автотоварознавчої експертизи відмовити (а.с.163-165).

16 серпня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує, що відповіді на питання, які заявила в клопотанні ОСОБА_3 потребують спеціальних знань, а тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про призначення експертизи. З огляду на вказане, позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи без змін (а.с.187-188).

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2022 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, які наявні в матеріалах справи.

10 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про розгляд справи за відсутності позивача. У поданій заяві вказала, що апеляційну скаргу сторона позивача не визнає з підстав, вказаних у відзиві, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив зі змісту позовної заяви та суті спору між сторонами.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною ухвалою у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

Яка середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля NISSAN QASHQAI, 2014 року випуску, станом на день надання висновку?

Подане клопотання позивач обґрунтована тим, що ціна у договорі купівлі-продажу спірного ТЗ не співпадає з ринковою вартістю автомобіля.

Як встановлено судом першої інстанції, представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали звертає увагу на наступне.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано технічний стан спірного автомобіля на момент його відчуження, також не встановлено в якому стані був спірний автомобіль на момент відчуження та який був його пробіг, не визначено строку експлуатації спірного автомобілю. Апелянт наголошує, що спірний автомобіль було продано третій особі та ОСОБА_1 наразі не має інформації щодо його місцезнаходження, крім того, апелянт вказує, що в укладеному договорі купівлі-продажу вже зазначено точну суму за яку було відчужено автомобіль.

Колегія суддів не погоджується із вказаними доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно із ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, дослідив предмет позовних вимог та обставини справи, зокрема характер спірного майна та способи визначення його вартості та прийшов до правильного висновку про необхідність спеціальних знань для визначення суми вартості спірного майна (автомобілю).

При цьому, апеляційний суд наголошує, що відповідач не позбавлений можливості надати свої заперечення в разі непогодження з висновками експерта під час розгляду справи по суті.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо чіткого встановлення ціни спірного автомобілю в договорі купівлі-продажу, вказує, що як роз`яснив пленум Верховного Суду від 21 грудня 2007 року №11 «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.п.22, 30 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи із дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовною заявою, позивачкою вказано орієнтовну вартість спірного автомобілю, в свою чергу відповідачем вказується зовсім інша вартість спірного майна. Тому, можна прийти висновку, що між сторонами не досягнуто згоди в визначенні розміру вартості спірного автомобілю.

Таким чином, суттєве значення для вирішення спору у даній справі є встановлення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля .

Для з`ясування цих обставин, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Апеляційний суд вважає, що постановлені судом на вирішення експерту питання входять до предмета доказування та потребують наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч.1 та ч.ч.6,7 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

2. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Колегія суддів наголошує, що призначення експертизи є частиною обставин по справі та в сукупності з іншими обставинами, дозволяє суду максимально повно з`ясувати обставини по справі, сприятиме встановленню істини. Суд, не даючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не вправі позбавляти дозволених законом та обраних заявником та іншим особам, які беруть участь у справі, засобів доказування оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі та свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового процесу.

Таким чином, виходячи із зазначеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення судової експертизи, а тому оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності залишення без змін оскаржуваної ухвали суду з огляду на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності в призначенні по справі судової експертизи для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року про призначення експертизи по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 18.11.2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Комлева О.С.

Сегеда С.М.