Справа № 226/1303/20
Провадження № 2-др/226/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепки Л.І.,

за участю секретаря Філіпповської Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області заяву ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі електричні послуги», Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з заявою про постановлення додаткового рішення у справі за її позовом до ТОВ "Донецькі електричні послуги», АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" про захист прав споживачів.

Під час судового розгляду, який згідно заяв сторін відбувався без їх участі, представник позивача ОСОБА_2 , вважаючи неприпустимими висловлювання представника відповідача ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» Гули І.О. при викладенні ним своїх міркувань у процесуальних документах (яких ОСОБА_2 не зазначено), подав суду заяву про застосування до ОСОБА_3 заходу процесуального примусу у виді попередження на підставі ст.143 ЦПК України.

Надавши оцінку змісту клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з такого.

Згідно статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до позиції КЦС ВС, викладеної в ухвалі від 13.10.2021 по справі № 707/1491/21 зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Згідно постанови об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі N 337/474/14, ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Це підтверджується

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Як слідує зі змісту клопотання, підставами, що спонукали ОСОБА_2 до заявлення клопотання про застосування до представника відповідача заходу процесуального примусу, стали невподобані ним міркування останнього, викладені у запереченнях на заяву про постановлення додаткового рішення, де висловлюючи свою позицію щодо заявленої вимоги, представник відповідача ОСОБА_3 зазначає, що «представник позивача не може застосовувати правильне тлумачення закону, не зовсім розуміє запровадженої з 01.01.2019 нової моделі ринку електричної енергії», «позивач і представник позивача вводять суд в оману хибними вимогами до відповідача, створюючи для цього штучні підстави», що представник позивача ОСОБА_2 вважає ці оціночні судження як прояв неповаги до себе. Інших обґрунтувань клопотання про застосування заходів процесуального примусу не містить.

Разом з тим, заходи процесуального примусу є формою цивільної процесуальної відповідальності учасників процесу за невиконання процесуальних обов`язків, а підставою для їх застосування є порушення встановлених в суді правил, в тому числі і тих, які встановлюються безпосередньо судом, або протиправне перешкоджання здійсненню цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги, що ознак зловживання правами, які б створювали умови для застосування заходів процесуального примусу, в діях представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» Гули І.О. судом не встановлено, а суб`єктивне сприйняття представником позивача оціночних суджень таких ознак не створює, доводи ОСОБА_2 про необхідність застосування до ОСОБА_3 процесуального примусу у виді попередження є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 143, ЦПК ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_2 про застосування до представника відповідача ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» Гули І.О. заходу процессуального примусу у виді попередження відмовити.

Ухвалає остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І.Клепка