Дата документу 16.09.2022 Справа № 643/2521/22
Номер провадження 2/554/4437/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року суддя Октябрського районного суду міста Полтави Петрова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м.Харкова суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Петрової Н.М.

Відповідно до ч.12 ст.33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, приходить до висновку про необхідність направлення вищевказаної цивільної справи за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

Так, відповідно до матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1, 8,11).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта та даними позовної заяви (а.с.1,4).

Доказів того, що ОСОБА_1 фактично мешкає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , до суду не надано.

Вказані обставини встановлені до відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27,28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Суд приймає до розгляду позов, який подано за місцем проживання позивача, відповідно до положень частини першої статті 28 ЦПК України, у разі, якщо на час звернення із позовом дитина проживає разом з позивачем. В такому разі вимоги про стягнення аліментів можуть розглядатись за правилами альтернативної підсудності, тобто і за місцем проживання позивача. Поєднання в одному проваджені із вимогою про стягнення аліментів вимоги про визначення місця проживання дитини, не суперечить положенням процесуального закону, відповідно не впливає на правильність визначеної судом територіальної юрисдикції (підсудності) такої справи.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11.09.2020 по справі № 725/2910/19.

Однак, альтернативну підсудність в даному випадку застосувати неможливо, оскільки заявляючи вимогу про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, позивач ОСОБА_1 не надала доказів щодо проживання дитини разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, підсудність справи визначається за місцем проживання відповідача згідно приписів частини 1 статті 27 ЦПК України.

Згідно матеріалів справи, сторони зареєстровані в м.Люботин Харківського району Харківської області, що не відноситься до території Салтівського району м. Харкова.

Частиною 9 ст.187 ЦПК України передбачено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, оскільки місцем реєстрації обидвох сторін є м.Люботин Харківського району Харківської області, то компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Люботинський міський суд Харківської області (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Некрасова, 10).

Відповідно до п.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне направити справу за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Некрасова, 10).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.27,31,32, 260, 261, 353 ЦПК України,

За таких обставин, вищевказана позовна заява підлягає передачі на розгляд до Люботинського міського суду Харківської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи № 643/2521/22 (провадження № 2/554/4437/2022) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину - передати на розгляд до Люботинського міського суду Харківської області.

Справу надіслати за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області (м.Люботин, вул. Некрасова, 5)

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень

http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Н.М.Петрова