Справа № 446/1671/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

секретаря судового засідання Груба Л.М.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Кам`янка-Бузька Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на квартиру після реконструкції,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 13.07.1997 р. відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбав 1/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 ,що підтверджується також і реєстраційним посвідченням, виданим Червоноградським МБТІ і смт. Добротвір для покращення своїх житлових умов. Рішенням Добротвірської селищної ради від 25.09.1997 р. № 110 позивачу надано земельну ділянку площею 0,1228 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 002725. Рішенням Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 16.04.2019 № 13 позивачу уточнили площу земельної ділянки та конфігурації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,100га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яка була передана у власність громадянину ОСОБА_1 . 15.11.2021 вищевказаної земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: 622155300:01:002:0091, була проведена державна реєстрація, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 284615121. 14.02.2017 року було виготовлено новий Технічний паспорт на житлову квартиру, оскільки була проведена реконструкція житлової квартири після ремонту. Згідно із письмовими поясненями співвласників будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при проведенні реконструкції житлової квартири АДРЕСА_2 їхнії прав та свобод не було порушено.

Сторони клопотали про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримав, представник відповідача позов визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно 13.07.1997 р. відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбав 1/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 ,що підтверджується також і реєстраційним посвідченням, виданим Червоноградським МБТІ.

Згідно матеріалів справи, копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 002725, на підставі рішення Добротвірської селищної ради від 25.09.1997 р. № 110 позивачу надано земельну ділянку площею 0,1228 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 16.04.2019 № 13 ОСОБА_1 уточнили площу земельної ділянки та конфігурації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,100га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яка і була передана у власність громадянину ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів справи, 15.11.2021 вищевказаної земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: 622155300:01:002:0091, була проведена державна реєстрація, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 284615121.

14.02.2019 року було виготовлено новий Технічний паспорт на житлову квартиру, після проведення реконструкції житлової квартири після ремонту.

Згідно матеріалів справи, своїми письмовими поясненями співвласники будинку по АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що при проведенні реконструкції житлової квартири АДРЕСА_2 їхні права та свободи не було порушено.

Згідно із частиною першою статті 41Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися.

Відповідно до ст. 331 ЦПК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набуваються нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із положень ч. ч. 3,5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780 -XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що до правовідносин сторін слід застосувати правила ч.3 ст.376 ЦК України і позов про визнання права власності на зазначене будівництво задовольнити.

Судові витрати в частині сплати судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12,13,223 ч.1,229,247,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 376 ч.3 ЦК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на квартиру після реконструкції - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною плозщею 153,2 кв. м, згідно технічного паспорту від 14.02.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя: М.Л. Самсін