Справа № 462/6751/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

за участю:

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення /викликом/ сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_1 завданих збитків в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 7463, 92 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 29503,26 грн. на виконання договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № -14-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника ОСОБА_3 , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , що отримав пошкодження у результаті ДТП, що мала місце 10.08.2020 року, винуватцем якої визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». У зв`язку із вказаним, ПрАТ «СК ВУСО» звернулося до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» відшкодувала ПрАТ «СК ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 22039 грн. 34 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 7463,92 грн.. 02.08.2021 року між ПрАТ «СК ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема і за договором №-14-01 від 07.08.2020 року. Відтак, позивач просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.12.2021 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення /викликом/ сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подав суду відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у ньому /а.с.109-112/.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали.

У судовому засіданні відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

Заслухавши відповідача, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 10.08.2020 року о 09 год. 35 хв. в м. Львів, вул. Івана Виговського, відбулася дорожньо-транспортна пригоди за участі автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2020 року провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно даної постанови суду в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема акта огляду транспортного засобу /а.с.36-37/, відповіді від НПУ /а.с.30-33/, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , отримали технічні пошкодження.

Також судом встановлено, що на час здійснення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з лімітом за шкоду майну 130000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. /поліс ЕР 157841190 а.с.61/, а власник автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 мав укладений із ПрАТ «СК «ВУСО» договір добровільного страхування наземного транспорту № -14-01 від 07.08.2020 року /а.с.22-27/.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до висновків, викладених у п. 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Також Велика Палата Верховного Суду у п. 73 вказаної постанови вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно долучених до матеріалів справи рахунків /а.с.40, 41/, розмір шкоди, завданої автомобілю «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 складає 29503,26 грн., які згідно долучених платіжних доручень та довідки-підтвердження заліку страхового відшкодування /а.с.58, 59, 60/ ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодовано.

Інших даних, які б підтвердили розмір матеріального збитку, завданого внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди до матеріалів справи не подано.

У позовній заяві позивач ствердив, що АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих збитків у розмірі 22039, 34 грн., однак до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, платіжних доручень, квитанцій, довідок про зарахування коштів тощо, а тому суд позбавлений можливості перевірити розмір відшкодованих збитків, а також різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім цього, згідно долученого до матеріалів справи договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 , первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. /а.с.13-21/.

Пунктом 3.1.3 вказаного договору визначено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовної їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали Договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань). Згідно п.4.1 договору ціна договору складає 121797 грн. 81 коп.

Згідно додатку №1 до договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги до нового кредитора переходить право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 у розмірі 7463,92 грн., ціна по якому становить 1119,59 грн. /а.с.19-21/.

Позивачем та його представником не надано доказів на виконання умов п. 3.1.3 договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, а саме підтвердження перерахування ФОП ОСОБА_2 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників.

Вказане позбавляє суд можливості перевірити чи набув позивач право вимоги до відповідача на підставі договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги, оскільки як і позивач та його представник адвокат не надали суду таких доказів, а натомість судом були вжиті заходи, зокрема щодо їх виклику у судове засідання, оскільки судом відповідно до ухвали від 06.12.2021 р. /а.с.77/ вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, також двічі були задоволені клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Самойленка П.М., однак останній не виходив на зв`язок у режимі відеоконференції із судом.

Таким чином, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем недоведено факту набуття ним права вимоги до відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, відповідач не заявляв до відшкодування судові витрати, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 83, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст. 1194 ЦК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, визначені ст. 354, 355 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18.05.2022 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.