КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 363/286/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

За участю секретаря Моторіної В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року постановлене суддею Баличевою М.Б. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Димерська селищна рада про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа: Димерська селищна рада, про усунення перешкод у користуванні житлом за адресою: АДРЕСА_1 та просив вселити його у вказану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.06.1983 року Виконавчим комітетом Вишгородської районної ради народних депутатів Київської області, на підставі рішення Виконавчого комітету Вишгородської районної ради народних депутатів Київської області від 24.05.1983 року №176, матері позивача ОСОБА_3 видано ордер №0584 на двокімнатну житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у вказаний ордер, як члена сім`ї, вписано ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_3 померла. В 1989 році ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 , який 24.05.1994 року розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , остання продовжує проживати у квартирі , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , змінила замки та не пускає позивача до квартири. ОСОБА_1 категорично відмовляється встановити порядок користування квартирою мирним шляхом, але й не надає права користуватися майном. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права, просить вселити його в квартиру АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1816, 00 грн судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, 23.08.2022 року відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення є незаконне та необґрунтоване, судом неповно досліджено обставини, що мають значення для справи, не надано належну оцінку доказам, наданим позивачем.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що маючи на меті через представника подати заперечення на позов і заявити зустрічний позов, вона була позбавлена такого права внаслідок допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права у вигляді неналежного повідомлення її про дату та місце розгляду справи, а також внаслідок безвідповідальної і неетичної поведінки її представника, який не з`являвся в судові засідання без її відома.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач дійсно чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою, з приводу чого він неодноразово звертався до правоохоронних органів.

У суді апеляційної інстанції відповідач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав що викладені в ній.

Позивач та його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову та наявності правових підстав для його задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Вишгородської районної ради народних депутатів від 24.05.1983 року №176 «Про погодження рішень виконавчих комітетів місцевих рад народних депутатів, адміністрацій та місцевих комітетів профспілки підприємств, установ та організацій району про надання житлової площі» вирішено узгодити рішення виконавчих комітетів місцевих рад народних депутатів, спільних постанов адміністрацій профспілки, установ та організацій району щодо надання житлової площі, по житловому фонду Димерської селищної ради народних депутатів ОСОБА_3 , пенсіонерці, двокімнатну квартиру житловою площею 30 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 . Склад сім`ї два чоловіка.

22.06.1983 року Виконавчим комітетом Вишгородської районної ради народних депутатів Київської області видано ордер №0584 на ім`я ОСОБА_3 , сім`я якої складається з двох чоловік: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на право зайняття двох кімнат квартири АДРЕСА_2 .

Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Димерської селищної ради №979/02- 25 від 27.10.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 виданого 24.05.1994 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 24.05.1994 року.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Судом встановлено, що позивач був зареєстрований в спірній квартирі як член сім`ї наймача та проживав в ній.

На час розгляду справи позивач не визнаний таким , що втратив право користування житлом.

В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач визнавала за ним право користування квартирою та використовувала його пільги при сплаті комунальних послуг, оскільки він є ліквідатором Чорнобильської катастрофи.

Крім того, він оплатив частину комунальних послуг, коли рішенням суду з відповідача було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Приходив до квартири , цікавився життям сина, спілкувався з ним , а одночасно цікавився житлом.

Відповідач змінила замки у квартирі та перешкоджала йому користуватися житлом, з приводу чого він звертався до органів поліції.

Відповідно до довідки №4565 від 12.11.2020 року, ДОП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області, капрала поліції Бондаренка Д.С., який розглянув матеріали ЖЄО №16799 від 13.10.2020 року вбачається, що 13.10.2020 року до Вишгородського ВП ГУНП в Київській області звернувся гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий в в АДРЕСА_4 з приводу конфліктної ситуації з колишньою дружиною. Дане звернення розглянуто СВ Вишгородського ВП та у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливості у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до ЄРДР направлені для розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» для проведення перевірки. В ході виконання вищевказаного матеріалу опитано гр. ОСОБА_2 , який пояснив наступне, що на протязі тривалого часу намагається попасти в квартиру, в якій зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , проте колишня дружина гр. ОСОБА_1 перешкоджає заявнику. Для вирішення всіх спірних питань по суті, які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст.. 71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як вбачається із матеріалів справи, протягом всього терміну відсутності позивача у спірній квартирі, відповідач не оспорювала його право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Він зареєстрований за вказаною адресою, відповідач не ставила питання про зняття його з реєстрації.

Позивач пояснив, що він не проживав в спірній квартирі з поважних причин, так як відповідач вчиняла йому перешкоди в користуванні житлом, що підтверджується зверненням у 2020 році позивача до органів поліції із заявою щодо перешкоджання йому в користуванні спірною квартирою.

Оскільки позивач не втратив право користування житлом, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про вселення позивача в квартиру АДРЕСА_2 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 6 грудня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: