Справа № 276/1614/22
Провадження по справі №2/276/387/22
08 грудня 2022 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді: Бобра Д.О.,
за участю секретаря судового засідання: Свиридок А.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона зареєстрована та проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до договору найму №744 від 01.07.1989 року квартира належить їй по праву користування. Її дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вступила в шлюб з ОСОБА_2 . 06.08.2018 року вона як законний наймач дала згоду на реєстрацію відповідача в квартирі, з метою отримання ним водійського посвідчення в місцевому МРЕО. Після того, як відповідач отримав водійське посвідчення , він пропав, на телефонні дзвінки не відповідає, ні разу не з`являвся в квартирі, не оплачує комунальні послуги, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в квартирі не має. Позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з його тривалою відсутністю за місцем реєстрації.
Позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 18.10.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити його в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного розгляду не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повідомлень за останнім відомим місцем проживання, а також розміщенням оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, що згідно ч.11 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідач відзив до суду не подавав, про причини неявки не повідомив.
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно копії договору найму №744 від 01.07.1989 року квартира за адресою АДРЕСА_1 належить позивачу по праву користування.
Відповідно до копії ордеру на жиле приміщення №744 від 28.06.1989 року , ОСОБА_1 , є наймачем квартири, з нею проживають чоловік ОСОБА_4 , дочка- ОСОБА_3 , син- ОСОБА_3 .
Згідно довідки №26/08-26 про зареєстрованих у житловому приміщені /будинку осіб, виданої 26.08.2022 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 14 лютого 2017 року у Коростенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 42.
Із акту №24 від 23.08.2022 обстеження за місцем проживання гр. ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт № НОМЕР_3 .
Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації, виданого 2 вересня 2022 року КП « Іршанське комунальне підприємство» та засвідченого сусідами позивача ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , починаючи з 01 січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.
Згідно платіжних квитанцій про оплату комунальних послуг, всі платежі здійснені позивачем, ОСОБА_1 .
За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з ст.64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст.65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення ст.ст.71,72 ЖК Української РСР.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз ст.ст.71,72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: 1) непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та 2) відсутність поважних причин.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.
Із досліджених матеріалів справи слідує, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_2 , де зареєстрований також ОСОБА_2 , який за вказаною адресою тривалий час (більше 6 місяців) не проживає, своїх речей не зберігає та добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушені права ОСОБА_1 як наймача жилого приміщення.
Відповідно до п.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі, не веде нарівні із позивачем, як наймач, спільне господарство, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, позивачем надано належні докази відсутності відповідача у спірній квартирі понад строк, із яким законом пов`язується можливість визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за ст.ст.71,72 ЖК Української РСР, та зважаючи, що суду не надано доказів поважності причин відсутності наймача за місцем реєстрації, відповідач фактично втратив інтерес до спірного житла, в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, що є порушенням права наймача вільного використання житлового приміщення, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою та задовольняє позов в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-268, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ID паспорт № НОМЕР_3 , виданий 9463 від 07.08.2019 року.

Суддя Д.О. Бобер