ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7130/22 Справа № 185/453/22 Суддя у 1-й інстанції - ГАВРИЛОВ В.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Гаржа О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій Олени Василівни, Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля, третя особа управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що має 27 років стажу, з яких 19 років за професією, з яких на протязі 15 років 7 місяців працював в умовах дії шкідливих факторів на підприємстві відповідача. 14 червня 2015 року був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП, у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Позивач зазначає, що за час роботи у відповідача він отримав професійні захворювання: радікулопатію, вегетативно-сенсорну полінейропатію верхніх кінцівок, хронічне-обструктивне захворювання легень першої ступені, нейросенсорну приглухуватість. 11 листопада 2021 року йому встановлено третю групу інвалідності із втратою професійної працездатності 60%. Внаслідок професійного захворювання позивачу була завдано моральної шкоди. В нього було порушено нормальні життєві зв`язки. Він вимушений лікуватися, постійно відчуває фізичні страждання та біль, має погане самопочуття. Відчуває психологічний дискомфорт. Не може через свій фізичний стан займатись чоловічими справами, спортом, туризмом. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 390000 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (т.1 а.с.77)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь держави судовий збір у розмірі 1200 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Повалій О.В. просить рішення суду від 25 серпня 2022 року змінити та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 390000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 25 березня 2022 року скасувати в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120 000 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 120000 грн. відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій О.В., ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України Про охорону праці, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про охорону праці умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, ОСОБА_1 має 27 років стажу, з яких 19 років за професією на підприємстві відповідача, з яких на протязі 15 років 7 місяців працював в умовах дії шкідливих факторів на підприємстві відповідача та 14 червня 2015 року був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП, у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (т.1 а.с.9, 10).

18 серпня 2015 року начальником Першотравенського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, головним державним санітарним лікарем м.Першотравенська, Петропавлівського та Межівського районів ОСОБА_2 затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має професійні захворювання: радікулопатію, вегетативно-сенсорну полінейропатію верхніх кінцівок, хронічне-обструктивне захворювання легень першої ступені, нейросенсорну приглухуватість (т.1 а.с.11, 12).

Цим же актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: фізичне перевантаження, пил, шум. Причини виникнення професійного захворювання: запиленість повітря робочої зони. Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: директор підприємства ОСОБА_3 .

Згідно довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 11 листопада 2021 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 065681, вбачається, що після повторного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності (т.1 а.с. 13).

Згідно довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 11 листопада 2021 року до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 139798, вбачається, що після повторного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності безстроково (т.1 а.с. 14).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, став особою з інвалідністю третьої групи, втратою 60 % професійної працездатності сукупно, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Отже, встановивши, що позивач працював на підприємствах ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля за професією, з яких на протязі 15 років 7 місяців працював в умовах дії шкідливих факторів на підприємстві відповідача та 14 червня 2015 року був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП, у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, йому після повторного огляду було встановлено третю групу інвалідності безстроково та 60 % втрати професійної працездатності сукупно, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про те, що відповідач в повному обсязі виконував обов`язки щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про те, що відповідач не повинен відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Посилання в апеляційній скарзі на відсутність неправомірних дій відповідача є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій О.В. про наявність підстав для збільшення розміру моральної шкоди з 120 000 грн. до 390 000 грн. є необґрунтованими, слід зазначити, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов обгрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди на коритсь позивача у розмірі 120 000 грн.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій О.В. про те, що моральна шкода мала бути стягнута з відповідача на користь позивача без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Таким чином, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 120000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій Олени Василівни, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова