СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/940/22

пр. № 2/759/2493/22

19 травня 2022 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Бабич Н.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", третя особа: Головне управління Казначейської служби України в м. Києві про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

18.01.2022 р. до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 5346,21 грн станом на 31.12.2021 р., яка складається з інфляційних втрат в розмірі 3633,31 грн., та 1712,90 - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2021 р. Святошинським районним судом м. Києва прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час прострочення в розмірі 20716,41 грн., моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн., та судовий збір. Як зазначив позивач, станом на 17.01.2022 р., відповідач рішення суду не виконав, грошові кошти не виплачені, а тому позивач просив стягнути зазначені кошти за період з 11.04.2019 р., по 31.12.2022 р. в розмірі 5346,21 грн.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.25-26) .

Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї, які останній отримав 14.02.2022 р. Також третій особі направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї, які останній отримав 14.02.2022 р.

Відповідач та/або позивач заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направлали.

08.04.2022 р. від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення в якому зазначив, що Головне управління Казначейської служби України в м. Києві не є учасником спірних правовідносин (а.с.32-34).

10.05.2022 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти вимог позивача заперечував з тих підста, що припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується (а.с.36-38).

11.05.2022 р. від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.51-55).

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення та відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 р. з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час прострочення в розмірі 20716,41 грн., моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн., та судовий збір в розмірі 784,08 грн., в іншій частині позовіних вимог: стягнення інфляційних втрат та 3% річних - відмовлено (а.с.12-22).

Судом встановлено, що і не оспорюється учасниками процесу вказане рішення суду не виконано.

Звертаючись з позовом позивач зазначав, що в даному випадку прострочення позивачем виплати вказаної суми є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 75-79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц вказано, що відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин.

Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України у постановах від 11.11.2015 у справі № 234/7936/14-ц, від 31.05.2017 у справі № 759/7662/15-ц.

Спеціальним законом, який регулює трудові правовідносини та визначає механізм захисту трудових прав працівників є Кодекс законів про працю України.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У статті 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Питання застосування положень статті 625 ЦК України до трудових правовідносин розглядалось Верховним Судом неодноразово.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 757/14073/16-ц (провадження № 61-29305сво18) вказано: «непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тлумачення статті 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що вона не застосовується до трудових правовідносин, які регулюються спеціальними нормами права».

Подібного висновку дотримався і Верховний Суд в постанові від 18.03.2020 у справі № 359/8379/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за невиконання рішення суду є безпідставними, оскільки приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11,509,524,533-535,625 ЦК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст.12,13, 263, 264-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", третя особа: Головне управління Казначейської служби України в м. Києві про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхоч подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Зазначити дані:

Позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідача: Державне підприємство «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», місцезнаходження: м. Київ, пров. Приладний, 2-А, );

Третьої особи: Головне управління Державної казначейської служби у м.Києві, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а, .

Суддя: Бабич Н.Д.