Номер провадження: 22-ц/813/1987/22
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Трепачової Оксани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Імексбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 104 793,19 доларів США та 807 838,72 грн, яка складається з: 87 766 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 17 027,19 доларів США прострочена заборгованість по відсоткам, 807 838,72 грн пеня за прострочення платежів по кредитному договору, також просив суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.06.2007 між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №237, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 217 376 доларів США, зі сплатою 11% річних з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості 25.06.2017. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту щодо видачі кредиту виконав в повному обсязі. Невиконання відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору та додатковим угодам до нього зумовило звернення ПАТ «Імексбанк» до суду із відповідним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» суму заборгованості за кредитним договором №237 від 26 червня 2007 року в розмірі 104 793,19 доларів США та 807 838,72 грн, яка складається з: - 87 766 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, - 17 027,19 доларів США прострочена заборгованість по відсоткам, - 807 838,72 грн пеня за прострочення платежів по кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

02 жовтня 2020 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подав до суду заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа виданого на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року. В обґрунтування заяви зазначено, що 15 серпня 2019 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір №104 про відступлення прав вимоги, за яким було відступлено право вимоги, зокрема і за кредитним договором №237 від 26 червня 2007 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 ..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованості за кредитним договором №237 від 26 червня 2007 року в розмірі 104 793,19 долари США та 807 838,72 грн, яка складається з: 87 766 доларів США прострочена заборгованість по кредиту; 17 027,19 доларів США прострочена заборгованість по відсотках; 807 838,72 грн пеня за прострочення платежів по кредиту, а також, судовий збір у розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Трепачова О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №520/12419/15, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідачу ОСОБА_1 судові повістки неодноразово надсилались на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу його проживання, однак судова кореспонденція поверталась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, судову повістку про виклик до суду було надіслано представнику ОСОБА_1 адвокату Трепачовій О.В. на її електронну адресу.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтями 13, 43 ЦПК України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не надав відомостей про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи, тому направлені судові повістки вважаються доставленими, та враховуючи, що судову повістку про виклик до суду було надіслано представнику ОСОБА_1 адвокату Трепачовій О.В. на її електронну адресу, ОСОБА_1 та його адвокат Трепачова О.В. вважаються таким, що своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Сторони по справі про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказана цивільна справа досить тривалий час перебуває у провадженні Одеського апеляційного суду, а саме з грудня 2020 року, тому протягом майже двох років учасники справи зобов`язані були цікавитись відомим їм провадженням, не ухилятись від отримання інформації про рух справи, мали можливість реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї правової позиції по справі.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. ст. 2, 5 ЦПК України).

Статтями 11, 15 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначені конституційні положення відображено також в статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)).

В Рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1.

За статями 1-2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 55 ЦПК України визначено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Вимогами ч. ч. 1-2 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначена норма кореспондується з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» суму заборгованості за кредитним договором №237 від 26 червня 2007 року в розмірі 104 793,19 доларів США та 807 838,72 грн, яка складається з: 87 766 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 17 027,19 доларів США прострочена заборгованість по відсоткам, 807 838,72 грн пеня за прострочення платежів по кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 грн (а.с. 3-5).

Згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 серпня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року залишено без змін. Судове рішення набрало законної сили.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звертаючись до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року в справі №520/12419/15 позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №237 від 26.06.2007, представник послався на Договір №104 від 15.08.2019 про відступлення прав вимоги (а.с. 1-2).

Так, згідно умов Договору №104 від 15.08.2019 про відступлення прав вимоги, АТ «Імексбанк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуває права вимоги, в тому числі за кредитним договором №237 від 26.06.2007, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 (додаток №1 до договору про відступлення прав вимоги) (а.с. 9-13).

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа виданого на рішення Київського районного суду міста Одеси від 24 травня 2016 року в справі №520/12419/15, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до умов Договору №104 від 15.08.2019 про відступлення прав вимоги, набуло право вимоги за судовим рішенням ухваленим у даній справі.

Матеріалами справи встановлено, що заявник звернувся до суду з даною заявою з метою можливості виконання рішення суду та захисту законних прав та інтересів стягувача.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому наявні законні підстави для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника.

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки про те, що виконавчий лист в цивільній справі №520/12419/15-ц за заявою стягувача ПАТ «Імексбанк» щодо примусового виконання судового рішення судом не видавався, виконавче провадження не відкривалось, з огляду на наступне.

Згідно із вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, а її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Згідно висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №2-3627/09, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що замінивши стягувача ПАТ «Імексбанк» на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року в справі №520/12419/15, суд першої інстанції порушив строки передбачені Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який сплив 26.08.2017 в старій редакції ЗУ «Про виконавче провадження», а в новій 26.08.2019, що безпосередньо впливає на права та інтереси боржника.

Предметом розгляду у даній справі є виключно питання щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника. Питання щодо дотримання кредитором строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не відносяться до предмета дослідження в даному проваджені, та не має правового значення для його вирішення.

Апеляційним судом відхиляються посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив процесуальні права ОСОБА_1 , розглянувши справу без його участі, чим позбавив ОСОБА_1 та його представника надати свої заперечення та пояснення.

Вимогами ч. ч. 2-3 ст. 442 ЦПК України передбачено, що заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав судову повістку про виклик до суду на 03.12.2020 о 11.30 год. 25 листопада 2020 року, про що особисто розписався (а.с. 56).

25 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Трепачова О.В. подала до суду клопотання про надання їй можливості ознайомитись із матеріалами справи, в якій в тому числі вказала, що ОСОБА_1 випадково 15.11.2020 з офіційного сайту Київського районного суду м. Одеси стало відомо про наявність заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та про дату її розгляду (а.с. 42-43).

01 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Трепачова О.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи, вказавши що лише 30 листопада 2020 року вона змогла отримати можливість ознайомитись із матеріалами справи, а тому їй потрібен додатковий час для складання письмових заперечень (а.с. 44-6).

Оскільки, ОСОБА_1 дізнався про наявність на розгляді в Київському районному суді м. Одеси заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та про дату її розгляду ще 15 листопада 2020 року, він мав достатньо часу в разі необхідності заявити клопотання, надати пояснення, подати суду можливі докази та не ухилятись від отримання інформації про рух справи.

Статтями 13, 43 ЦПК України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи, що учасники справи сповіщались про розгляд справи належним чином та завчасно, суд першої інстанції, розглянувши заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні в строки передбаченні вимогами ст. 442 ЦПК України, жодним чином не порушив права учасників справи в судовому процесі, не позбавляв їх можливості брати участь в судовому розгляді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, висловлювати свою думку.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, неправильного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Завдання цивільного судочинства включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Верховний Суд в постанові від 27 січня 2022 року (справа №206/657/13, провадження №61-17944св21) наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що станом на день розгляду справи рішення суду у вказаній справі залишається невиконаним, що суперечить принципу судочинства в Україні щодо обов`язковості виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, суд першої інстанції оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які учасники посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичних осіб, суд першої інстанції дійшов вірного та справедливого висновку про наявність підстав для заміни ПАТ «Імексбанк» на користь якого постановлено судове рішення на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», без заміни сторони стягувача, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» позбавлене процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Трепачової Оксани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 25 листопада 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік