ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1114/22

Провадження № 22-ц/4820/1762/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Магера О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 671/1114/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року (суддя Никифоров Є.О., повний текст судового рішення складено 19 вересня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 вказувала, що з 09 лютого 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, проте жити подружнім життям, працювати, піклуватися про чоловіка в неї немає бажання, так як тривалий час сторони разом не проживають. Позивачка посилається на те, що вживала усіх заходів для збереження сім`ї, однак враховуючи всю безперспективність подальшого спільного проживання із відповідачем просила суд розірвати шлюб, що укладений між нею та ОСОБА_2 09 лютого 2018 року, актовий запис №15.

Рішенням Волочиського районного суду від 19 вересня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що зареєстрований 09.02.2018 Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 15, розірвано. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 , оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що він зацікавлений у збереженні сім`ї та вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, оскільки перебуває на роботі за кордоном з метою забезпечення сім`ї та докладає максимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між сторонами. Судом першої інстанції всупереч ст. 111 СК України помилково відхилено та не взято до уваги його клопотання про надання строку на примирення. На думку ОСОБА_2 не вжиття судом заходів щодо примирення сторін, не встановлення ознак істотності порушення інтересів позивача у випадку збереження шлюбу разом з відсутністю поданих позивачем доказів фактичного припинення шлюбних відносин та відсутності ведення спільного господарства призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що 09 лютого 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Волочиському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.02.2018 року, серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Від цього шлюбу сторони дітей не мають, проживають тривалий час окремо, спільне господарство не ведуть.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 25.10.2019 у справі № 671/987/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. І в межах цієї справи судом надавався сторонам строк для примирення терміном три місяці (а.с. 28-29).

Відповідно до Повідомлення про підозру від 12.08.2019 слідчим СВ Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області 12.08.2019 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. І досудовим розслідуванням встановлено, що 22.07.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник конфлікт, внаслідок якого останній спричинив своїй дружині ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що збереження шлюбу сторін є неможливим, оскільки подружні відносини припинили та позивачка не вбачає можливості для збереження шлюбу, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такий висновок в повній мірі відповідає вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні судового рішення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

В силу ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні норми закріплені і в ч. 1 ст. 24 СК України.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Виходячи з вищенаведеного слідує, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує тривалий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода будь-кого зі сторін подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Аргументи ОСОБА_2 , що викладені в апеляційній скарзі про небажання розривати шлюб та про те, що він, як глава сім`ї, докладає максимум зусиль для врегулювання спірних питань і позивачка про намір розірвати шлюб його не повідомляла та судом не вжито заходів для збереження їхньої сім`ї є голослівними з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 01.07.2019 у справі №671/987/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позовну заяву ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду і в межах розгляду цієї справи судом надавався сторонам строк для примирення терміном три місяці.

Також, 12.08.2019 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і досудовим розслідуванням встановлено, що 22.07.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник конфлікт, внаслідок якого останній спричинив своїй дружині ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження.

І 08.08.2022 ОСОБА_3 знову звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, що укладений із відповідачем 09.02.2018, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюб сторін розпався, оскільки вони тривалий час не проживають разом та не спілкуються, жити подружнім життям та піклуватися про відповідача, як чоловіка, позивачка не бажає та наполягає на розірванні шлюбу, адже не має можливості влаштувати своє особисте життя.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів, що за вказаний період ним вживалися реальні і дієві заходи щодо примирення з позивачкою, про зміну їх стосунків в бік примирення та про бажання позивачки у відповідь на такі дії відповідача зберегти сім`ю.

І суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, у відповідності до вимог ст. 111 СК України та ст. 222 ЦПК України розглянув клопотання відповідача про надання строку для примирення.

З огляду на наведене, судова колегія вважає вірним висновок суду про те, що збереження шлюбу сторін є неможливим, подружні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинені і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, адже вона не бажає виконувати свої подружні обов`язки в цьому шлюбі, а шлюб базується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу є порушенням права ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість. А тому і наявні правові підстави для розірвання шлюбу сторін.

Вирішуючи спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, тоді як доводи апеляційної скарги зводяться до словесної незгоди ОСОБА_2 з рішенням суду про розірвання шлюбу і ці доводи не впливають на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що вирішуючи спір на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай