справа № 165/2303/21
провадження №2/165/95/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

16.07.2021 позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу від 05.12.1984.

Вказує, що в даному житлі разом із позивачем зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_4 , неповнолітній син ОСОБА_5 , та син від першого шлюбу ОСОБА_3 , відповідач по справі, який фактично там не проживає з 24 грудня 2003 року.

Зазначає, що відповідач не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг. Речей відповідача у будинку не має, будь-якого інтересу до житла він не виявляє, намірів проживати в ньому не має. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням, йому позивач не чинив, відповідач добровільно залишив помешкання і не користується ним тривалий час. Позивач є особою з інвалідністю по зору першої групи. Його дохід складається виключно з пенсії незначного розміру, має намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Через наявність реєстрації відповідача в його житлі, змушений нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться. Формальна реєстрація ОСОБА_3 у житловому будинку, належному на праві приватної власності позивачу, обмежує його право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, в тому числі оформити субсидію, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Улибіна-Вельгус М.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав наведених у позові. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ствердили, що відповідач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає більше десяти років, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у зв`язку з таким.

Житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.12.1984 (а.с.7) .

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 з 02.04.2001, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-12).

Як вбачається з акту, складеного комісією КП «УЖК №1» НМР від 25.10.2022 (а.с.13) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 02.04.2001 та фактично не проживає у будинку АДРЕСА_1 близько 19 років.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, в суді встановлено, що ОСОБА_3 понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за якими, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк.

Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин.

Житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим за вказаною адресою відповідач ОСОБА_3 порушує його право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно.

Таким чином, в суді встановлено, що ОСОБА_3 понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за якими, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк.

Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 гривень.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 142, ст. 263, ст. 264, ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, на підставі ст. ст. 391,405 Цивільного кодексу України, ст. 150 ЖК України - суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , остання адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук