ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року

м. Черкаси

Справа № 708/639/21
Провадження № 22-ц/821/1412/22
Категорія: 305010300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Семенов Олександр Миколайович

відповідачі: Державна казначейська служба України, Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Черкаській області

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України на додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Івахненко О.Г. в приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області) за заявою ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

01 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області із позовом до Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2022 року позов - задоволено частково та стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 700000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 6870, 97 грн. у відшкодування матеріальної шкоди у виді втраченого заробітку, 58000,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, сплачену в межах кримінального провадження, в задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено, вирішено питання про стягнення судових витрат.

05 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Семенов О.М. звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

В обґрунтування заяви позивач, зокрема, зазначив, що згідно з рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2022 року позовну заяву задоволено частково. В первісній позовній заяві позивачем, на виконання приписів п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вказувався орієнтовний перелік витрат, які очікує понести при розгляді даної справи, зокрема, гонорар успіху та витрати на правову допомогу, які розраховані на підставі Договору № 2-Ч від 22 грудня 2020 року, Акту прийому наданих послуг надання правової допомоги до договору № 2-Ч від 22 грудня 2020 року, Детального опису робіт (наданих послуг) від 04 вересня 2022 року, виконаних адвокатом відповідно до договору № 2-Ч про надання правової допомоги від 22 грудня 2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року клопотання про стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 964,00 грн.

Додаткове судове рішення, зокрема, мотивовано тим, що позивачем та його представником доведено належними та допустимими доказами розмір правової допомоги в розмірі 60000,00 грн., який є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК, суд прийшов до висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам (19,94%) в розмірі 11 964,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із додатковим рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 рокуДержавна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій вважаючи додаткове рішення суду першої інстанції таким, що суперечить нормам процесуального та матеріального права, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат відмовити.

Черкаська обласна прокуратура, вважаючи додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 рокутаким, що постановлене при неповному з`ясуванні обставин, що мають суттєве значення для справи, також подала апеляційну скаргу, якою просила суд змінити додатковерішення, зменшивши розмір судових витрат на надання професійної правничої допомоги з 11964,00 грн. до 9498,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури, який надійшов 28 жовтня 2022 року Головне управління Національної поліції в Черкаській області, погоджуючись із доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури задовольнити в повному обсязі, додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року змінити, зменшивши розмір судових витрат на надання професійної правничої допомоги з 11964,00 грн. до 9498,00 грн.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2022 року не було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом.

05 вересня 2022 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Семеновим О.М. до суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом із наданням відповідних доказів, які підтверджують їх понесення позивачем та загальний розмір (том 3, а.с. 75-78).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України непідлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень частини 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 цього Кодексу).

Враховуючи той факт, що представником ОСОБА_1 адвокатом Семеновим О.М. на адресу суду були надані докази, які об`єктивно та документально підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом в загальному розмірі 60000,00 грн. (том 3 а.с.79-89), суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених позовних вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, з яким погоджується апеляційний суд.

Водночас, суд першої інстанції з урахуванням положень п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України дійшов вірного висновку про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, які складають 19,94 % у розмірі 11964,00 грн.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Апеляційний суд вважає, що постановлене додаткове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційних скаргах доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258, 270,374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року, постановлене за заявою ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

(повний текст постанови суду виготовлено 18 листопада 2022 року)