РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, ОСОБА_5 про усунення від спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, ОСОБА_5 про усунення від спадкування за законом, в якому просить суд усунути ОСОБА_4 від права спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову вказує, що вона та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2005 року. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що 19 січня 2021 року зроблено відповідний актовий запис №І43 та видано Свідоцтво про смерть. Зазначає, що після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне майно померлому. До складу спадкового майна входить: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (спільна сумісна власність з нею); земельна ділянка, площею 0,397 га, кадастровий номер :01:070:0651, за адресою: АДРЕСА_1 (спільна сумісна власність з нею), земельна ділянка, площею 0,0574 га, кадастровий номер :01:070:0609 (особиста приватна власність спадкодавця). За час життя Спадкодавцем заповіт складений не був, відповідно спадкування відбувається за законом. Після відкриття спадщини до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського B.C. сином - її покійного чоловіка, ОСОБА_4 , було подано заяву про прийняття спадщини. Однак вона вважає, що відповідач по справі має бути усунутий від спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України з огляду на наступне. Вказує, що спадкодавець був літньою, тяжко хворою особою, останнім часом перебував в безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду, оскільки в нього був діагностованний рак щитоподібної залози Pt3pN1М0 с/п тиреоїдектомії 1995р. з множинними рецидивами (№6) с/п, хірургічне лікування відбувалося впродовж 1996-2020 років. Зазначає, що дана хвороба була діагностована у спадкодавця у 1995 році. У 2009 році внаслідок тяжкості даного захворювання, йому була встановлена III група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №145914. З 22 січня 2013 року спадкодавець перебував на пенсії, інших доходів окрім пенсійного забезпечення останній не мав. Вказує, що на лікування чоловіка було витрачено велика сума коштів позивача та спільні кошти заощаджені за життя подружжям. У 2018 році відбулося загострення даної хвороби, у зв`язку з чим було проведено низку операцій, що підтверджуються виписними епікризами та протоколами дослідження після операцій: 05 грудня 2018 р. було проведено хірургічне втручання з видалення двох лімфовузлів передньої поверхні шиї, що підтверджується епікризом Рівненської обласної клінічної лікарні, 22 січня 2019 року - видалення пухлино-подібного утвору шиї, що підтверджується епікризом Рівненської обласної клінічної лікарні. 08 травня 2019 року проведена операція з видалення МТС л/в шиї, 8 цервікотомія по Кохеру, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти №1592 стаціонарного хворого хірургічного відділення від 13.05.2019 р. 21.10.2020 року було проведено паліативне, декомпресійне видалення мтс - вузлів верхнього середостіння, рецервікотомія, неповна верхня стернотомія, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти №1728 стаціонарного хірургічного відділення Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №3. Вказує? що за весь період лікування Відповідач жадного разу, не надавав матеріальної допомоги спадкодавцю, не провідував останнього та не цікавився станом здоров`я хворого батька хоча перед початком операції позивач за проханням спадкодавця телефонувала до відповідача та попросила останнього приїхати до батька в лікарню та відвідати його, проте дане прохання проігнорувалося, без пояснень причин. Низка оперативних втручань та постійне медикаментозне лікування не дали позитивного результату і на початку 2020 року стан Спадкодавця погіршився настільки, що він не міг самостійно себе обслуговувати, забезпечити умови свого життя, фактично перебував у безпорадному стані. У зв`язку з відсутністю матеріальної та фізичної допомоги саме з боку Відповідача як сина Спадкодавця, позивач була вимушена: самостійно збирати кошти на ліки та достатнє харчування.Вказує, що вона змушена була працювати неповний робочий день, брати відпустки за свій рахунок, постійно відлучатися з місця роботи, щоб забезпечити належний догляд для Спадкодавця, а пізніше й взагалі звільнитись з місця роботи. Вона самостійно, без допомоги інших родичів, хоча й просила останніх про допомогу, як фізичну так і матеріальну, здійснювала догляд за чоловіком, домовлялася за лікування, самостійно доставляла в медичні заклади, придбавала ліки, викликала лікарів додому. Після смерті чоловіка, вона за власні кошти займалась організацією його поховання, уклала Договори-замовлення на організацію та проведення поховання, організувала поминки після поховання. Відповідач знову ж таки жодної участі не приймав, допомогу позивачу не пропонував та всіляко уникав будь-яких розмов із нею. У зв`язку з цим звертається до суд з даним позовом.

Позивач будучи присутньою в попередніх судових засіданнях, а також представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, однак будучи раніше присутньою в судовому засіданні надала суду пояснення в яких заперечувала проти позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що 19 січня 2021 року зроблено відповідний актовий запис №143 та видано Свідоцтво про смерть.

З матеріалів справи убачається, що до складу спадкового майна входить:

-житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (спільна сумісна власність з Позивачем);?

-земельна ділянка, площею 0,397 га, кадастровий номер :01:070:0651, за адресою: АДРЕСА_1 (спільна сумісна власність з Позивачем).

-земельна ділянка, площею 0,0574 га, кадастровий номер :01:070:0609 (особиста приватна власність Спадкодавця).

Згідно матеріалів справи вбачається, що в спадкодавця був діагностований рак щитоподібної залози Pt3pN1М10 с/п тиреоїдектомії 1995р. з множинними рецидивами (№6) с/п, хірургічне лікування відбувалося впродовж 1996-2020 років. Prol. morbi Rec са. компресія трахеї, загроза асфіксії, дисфагія ІІ кл. гр. II, що підтверджується епікризом із медичної карти №1728 стаціонарного хворого хірургічного відділення від 27.10.2020 року.

У 2009 році внаслідок тяжкості даного захворювання, спадкодавцю була встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №145914.

У 2018 році відбулося загострення даної хвороби, у зв`язку з чим було проведено низку операцій, що підтверджуються виписаними епікризами та протоколами дослідження після операцій:

05 грудня 2018 р. було проведено хірургічне втручання з видалення двох лімфовузлів передньої поверхні шиї, що підтверджується епікризом Рівненської обласної клінічної лі карні.

22 січня 2019 року, - видалення пухлино-подібного утвору шиї, що підтверджується епікризом Рівненської обласної клінічної лікарні.

08 травня 2019 року проведена операція з видалення МТС л/в шиї, 8 цервікотомія по Кохеру, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти №1592 стаціонарного хворого хірургічного відділення від 13.05.2019 року.

21.10.2020 року було проведено паліативне, декомпресійне видалення мтс - вузлів верхнього середостіння, рецервікотомія, неповна верхня стернотомія, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти №1728 стаціонарного хірургічного відділення Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №3.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали суду показання, що вони знали покійного, оскільки працюють в медичній сфері і лікували його або ж бачили як покійний проходив лікування. Вказували, що хворий потребував спостереження, догляд за ним здійснювала його дружина. Свідок ОСОБА_8 показав, що перебуваючи в лікарні у Києві в хворого була окрема платна палата, допомоги дружини було достатньо для догляду за хворим.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали суду показання, що позивачка працювала продавцем та часто відпрошувалась з роботи, щоб доглядати свого чоловіка. Крім того вказали, що ОСОБА_3 часто брала кошти в рахунок зарплати наперед для лікування чоловіка.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 дали суду показання, що у спадкодавця були проблеми із здоровям, він переніс операції, лікувався, він проживав з дружиною в їх спільному будинку, вона йому і допомагала, інших родичів вони там не бачили. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що вона давала кошти позивачці в борг для лікування чоловіка, саме ОСОБА_3 забезпечувала свого чоловіка який хворів. Свідки вказали, що покійний проживав у достатку так як займався продажем автомобілів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , дали суду показання, що вони є сусідами спадкодавця та знають , що в сина з батьком були добрі відносини, вони разом займалися продажем та ремонтом автомобілів. Вказали, що померлий був розсудливою та заможною людиною, купив будинок, робив ремонт по облаштуванню будинку та подвір`я.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 дали суду показання, що вони є родичами померлого, в батька з сином були хороші стосунки, в них була спільна робота з продажу та ремонту автомобілів, всім керував батько. Також показали, що померлий ніколи не перебував у безпорадному стані, спілкувався постійно з родиною, мамою, сестрою та сином. Незадовго до смерті придбав будинок та землю, робив ремонт по будинку та подвір`ї. Після останньої операції зробленої йому у Києві, він сам сідав за кермо свого автомобіля. Свідки також вказали, що у батька було набагато краще матеріальне становище, а ніж у сина. Вказують, що саме після смерті спадкодавця в сторін погіршились стосунки через питання відкриття спадщини.

Аналізуючи медичні документи та покази свідків судом не здобуто даних про те, що спадкодавець через діагностовану хворобу мав дійсно безпорадний стан, також не знайшли свого підтвердження факти, що батько звертався до єдиного сина за допомогою, оскільки через хворобу самостійно не міг забезпечити умови свого життя, а останній умисно ухилявся від надання такої допомоги.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Згідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки щодо тлумачення і застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 453/968/17 (провадження № 61-17623св19), 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 14 лютого 2022 року у справі № 296/12034/18 (провадження № 61-15140св20).

Вирішуючи даний спір, судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець, яким є її чоловік, перебував у безпорадному стані, потребував тривалого догляду та допомоги саме від ОСОБА_4 , а останній свідомо ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцю у зв`язку із його безпорадним станом, тобто, не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування, а тому суд дійшов обґрунтованих висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, ОСОБА_5 про усунення від спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 13 травня 2022 року.

Суддя С.П. Харечко