Справа № 545/426/22
Провадження № 2/545/588/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.,

з участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, яка обґрунтовується тим, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 18.02.2021 №8564, звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості. У зв`язку з тим, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлення безспірності заборгованості, яке призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення суми заборгованості, просила визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; стягнути зубовий збір.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17.02.2022 року відкрито провадження у справі про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача надав до суду заяву про визнання позовних вимог та просив у зв`язку з цим стягнути з відповідача 50 % суми понесених позивачем судових витрат.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 18.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за №8564 звернено стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі договору факторингу №15112019 від 15.11.2019, відступлено право вимоги за кредитним за кредитним договором №809574 від 20.04.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 стягнути за період з 14.11.2019 по 18.02.2021 включно суму у розмірі: 3500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1890,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 7231,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12 671,00 грн.

Згідно з постановою від 29.11.2021 року відкрито виконавче провадження №67648130 на підставі вищезазначеного виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п. п. 282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріус у виконавчому написі зазначив, що строк платежу за кредитним договором настав, при цьому не зазначив за якими конкретними зобов`язаннями, коли даний строк настав, коли були отримані кошти та коли настав строк вимоги, оскільки строк позовної давності спливає за кожним платежем окремо.

Згідно із відомостями, що зазначені у виконавчому написі, ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 7231,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею.

Доказів того, що ОСОБА_1 отримувала будь-які вимоги про усунення порушень за кредитним договором, суду не надано.

Вищевикладене свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Згідно з п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків їїпогашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно вищевказаних вимог Закону виконавчий напис нотаріуса вчиняється на оригіналах документів (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлюють заборгованість, але оспорюваний виконавчий напис вчинено на окрему бланку нотаріальних дій.

Крім цього, у спірному виконавчому написі нотаріуса зазначено, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі договору факторингу №15112019 від 15.11.2019, відступлено право вимоги за кредитним за кредитним договором №809574 від 20.04.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

Проте будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінпром маркет» суду не надано.

У правовій позиції Верховного суду України викладеної в постанові від 5 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що зокрема у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., всього 1488,60 грн.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, тому суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 744,30 грн. з державного бюджету.

Оскільки позивачу буде компенсовано 50 відсотків сплаченого ним судового збору за рахунок держави, тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на його користь понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 744,30 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 263, 265, 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 18.02.2021 року, який зареєстрований в реєстрі за №8564, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 12 671,00 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпро маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 744,30 грн.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 744,30 грн, сплачений відповідно до квитанцій №0280-6319-2059-8158 від 08.02.2022, №8008-9155-7866-6237 від 04.02.2022, оригінали яких зберігається в матеріалах справи.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк