Справа № 467/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до судового наказу Арбузинського районного суду Миколаївської областівід 20.11.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до повноліття дітей.

За період з 2018 року по 2021 рік він в добровільному порядку передавав відповідачу кошти на утримання дітей, тому вважає, що відсутня дійсна заборгованість по аліментним зобов`язанням. Однак, визначений державним виконавцем розмір заборгованості за період з 2018 по 2021 рік є для позивача непосильним, розмір аліментів визначений судовим наказом, є завеликим, тому посилаючись на те, що він не має стабільного доходу, є безробітним, має на утриманні непрацездатного батька, те, що він одружений та має іншу сім`ю, посилаючись на фінансові труднощі, а відповідач має систематичний прибуток від здійснення підприємницької діяльності та значно більші доходи порівняно з ним, просив зменшити розмір аліментів на утримання дітей з 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді від 26.01.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволені позову з підстав його недоведеності та необґрунтованості. Позивачем не підтверджено належними та допустимими його погіршення майнового стану, а посилання на наявність у позивача іншої сім`ї та перебування на його утриманні батька, який є пенсіонером, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Позивач в свою чергу надіслав суду відповідь на відзив, в якому підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі ( а.с. 98).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку. Суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі (а.с. 59).

За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 77-78).

На підставі судового наказу Арбузинського районного суду Миколаївської областівід 20.11.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до повноліття дітей(а.с. 79).

Постановою державного виконавця Южноукраїнського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області від 26 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу Арбузинського районного суду Миколаївської областівід 20.11.2018 року (а.с. 13).

Згідно довідки центру надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 11.03.2022 року № 233, малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом з матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76).

Згідно розрахунку Южноукраїнського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області від 19.01.2022 року № 13, ОСОБА_1 на підставі судового наказу Арбузинського районного суду Миколаївської областівід 20.11.2018 року, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2022 року в розмірі 170168.50 грн. (а.с. 53, 81).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.11) ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 .

Згідно довідки Пенсійного фонду України від 06.01.2022 року (а.с. 10) відсутні індивідуальні відомості про особу ОСОБА_1 .

Згідно копії пенсійного посвідчення ОСОБА_7 є пенсіонером за віком (а.с. 12). дана довідка жодним чином не підтверджує факт перебування пенсіонера ОСОБА_7 на утриманні позивача.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрована, як фізична особа-підприємець, укладає договори за видом її діяльності (а.с. 14-17, 20-26).

Згідно відповіді Головного управління ДПС у Миколаївській області, наданої на ухвалу суду ОСОБА_2 , зареєстрована, як фізична особа-підприємець, отримує доходи за період з 01.01.2019 по 30.09.2021 рік (а.с. 36-48, 63-70).

Згідно інформації Державної прикордонної служби, на виконання ухвали суду, надана відповідь, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.01.2029 року по 17.02.2022 року 12 разів перетинав державний кордон України різними марками транспортними засобами (а.с. 100).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з частиною 5 цієї ж статті той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 СК України "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 СК України "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Із позовної заяви вбачається, що заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів позивач посилається не на зміну стану здоров`я, а та відсутність достатніх коштів для сплати призначених аліментів.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів ОСОБА_8 , як на підставу такого зменшення, відповідно до ст. 192 СК України, зазначав, що він є безробітним, має замалий та мінливий дохід, недостатній для проживання та сплати аліментів, має на утриманні батька пенсіонера та нову сім`ю, а тому вважає за необхідне зменшити розмір аліментів.

Разом із тим, у справі відсутні достатні та об`єктивні докази проте, що матеріальне або сімейне становище позивача змінилося.

Зібрані по справі докази про стан здоров`я позивача не вказують на те, що після винесення судового наказу про стягнення аліментів на дітей, його стан здоров`я погіршився. Позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім доводи, не є передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів. Крім того, оскільки за змістом ст. 192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст. 182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Питання щодо зменшення розміру заборгованості по аліментних зобов`язаннях, позивач не ставив.

Тому, з урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів зміни майнового стану та стану здоров`я позивача, які б впливали на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Також, матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до компетентних органів з приводу працевлаштування в дозволених йому умовах, і що йому було відмовлено в працевлаштуванні.

Посилання позивача про добровільне надання належної матеріальної допомоги на утримання дітей, суд відхиляє, з огляду на те, що вчинення таких дій не може бути підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів на користь особи, на утриманні якої перебувають діти.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова