Справа № 490/1507/22
н/п 2-з/490/94/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складу головуючого судді Шолох Л.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна від недобросовісного набувача, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив:

зобов`язати відповідачів передати йому належну на праві приватної власності частку його нежитлового приміщення площею 42,5 кв.м., в секції 3 вбудованого на 1-му поверсі багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 ;

передати документи на нежитлове приміщення згідно договору купівлі продажу майнових прав № 2Н від 18 жовтня 2018 року необхідні для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості;

зобов`язати відповідача звільнити нежитлове приміщення.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову у якому просив:

накласти арешт на нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 2/Н від 18 жовтня 2018 року;

заборонити відповідачу відчужувати майно, щодо якого позивач має майнові права («Об`єкт нерухомості» і «Нежитлові приміщення») згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 2/Н від 18 жовтня 2018 року, частина Об`єкту, нерухоме майно, нежитлове приміщення, індивідуально визначене в Договорі секція 3 (В) на 1 поверсі будинку АДРЕСА_1 , чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

зупинення продажу нерухомого майна, на яке позивач має майнові права («Об`єкт нерухомості» і «Нежитлові приміщення») згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 2/Н від 18 жовтня 2018 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частина друга статті 150 КАС України визначає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову наведені у статті 150 ЦПК України. До таких видів, зокрема, належить: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Зі змісту позовних вимог слідує, що предметом спору у цій справі є право власності позивача на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 42,5 кв.м. кв.м.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач вказує на те, що 18 жовтня 2018 року між ним та ПП «Вега груп» укладено договір про купівлю продаж майнових прав №2/Н. За умовами цього договору ПП «Вега груп» зобов`язувалося передати ОСОБА_1 у власність нежитлове приміщення площею 156,40 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та Новоодеська. Позивач вказує на те, що відповідно до умов цього договору ним було сплачено кошти, однак ПП «Вега груп» ані у 2019 році ані у 2021 році після вводу будинку в експлуатацію не виконано свої зобов`язання та не передала йому у власність означені нежитлові приміщення. Натомість у 2021 році нежитлові приміщення, на які як зазначає позивач, він має право було продано іншим особам, які вже у 2021 році розділили їх на дві частини.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками частини нежитлового приміщення, яке як зазначає позивач, має бути передано йому на виконання договору від 18 жовтня 2018 року № 2/Н належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному. Так, зазначені особи є співвласниками приміщення А-10 № 5 за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 99 кв.м.

Зважаючи на зазначене суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та про необхідність її часткового задоволення.

Оскільки предметом позову у цій справі є право власності позивача на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 42,5 кв.м., то арешт слід накласти на площу зазначених приміщень у розмірі 42,5 кв.м. Також слід заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна.

На думку суд такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про зупинення продажу зазначеного нерухомого майна слід відмовити, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити продаж цих нежитлових приміщень.

Керуючись статтями 150, 151, 260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлові приміщення А-10 за адресою АДРЕСА_1 площею 42,5 кв.м., приміщення №5.

Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо нежитлові приміщення А-10 за адресою АДРЕСА_1 площею 42,5 кв.м., приміщення №5.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі для відома та до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Л.М. Шолох