Справа № 462/1373/22 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1769/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

з участю: представника апелянта адвоката Новосядло В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 травня 2022 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Новосядло Вікторії Романівни про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новосядло В. Р., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому просила стягнути з відповідача кошти у розмірі 2 423 065 грн. 26 коп. та понесені судові витрати.

Також, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новосядло В. Р., 18.05.2022 року подала до суду письмову заяву про забезпечення позову, у якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною відповідачу та будь-кому іншому, що діють від її імені та/чи в її інтересах, відчужувати у будь-який спосіб, укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію нежитлових приміщень загальною площею 161,1 кв.м (195-1 по 195-6), за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу землі, укладений від його імені та в його інтересах, на підставі виданої ним довіреності Відповідачем. Ціна позову становить 2 423 065 грн. 26 коп. Так, станом на день подання позову, загальна сума боргу становить - 2 423 065 грн. 26 коп., з яких: 1 867 419 грн. - основний борг, тобто сума, яку Відповідач отримала продавши земельну ділянку Позивача, та інфляційні витрати - 388 039 грн. 01 коп., 3% річних - 167 607 грн. 25 коп. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 301316755, сформованої приватним нотаріусом Єлізаровою В.О., якій надано право та доступ до відповідних Реєстрів в умовах воєнного стану з 10.05.2022 року, Відповідачу, ОСОБА_2 належить одноосібно на праві приватної власності - нежитлові приміщення загальною площею 161,1 кв. м. (195-1 по 195-6), за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість нерухомого майна - 228 878 грн. Нежитлові приміщення придбані на підстав договору купівлі - продажу реєстровий номер № 2300, 17.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І. Я. Зважаючи на те, що Відповідач уникає зустрічі з Позивачем, не повернула останньому кошти, які у декілька разів перевищують вартість її нерухомого майна, впродовж уже тривалого часу, не відповідає на дзвінки Позивача, а борг досі є неповернутий, відтак просила суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 19 травня 2022 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Новосядло Вікторії Романівни про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду незаконна та необґрунтована, ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Покликається на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором купівлі продажу землі, укладений від його імені, в його інтересах, на підставі виданої ним довіреності відповідачкою, згідно якого така отримала кошти в сумі 1 867 419 грн., відчуживши його майно та зобов`язана була передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Вважає, що майно відповідачки може бути відчужено на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи наведене просять ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Новосядло В.Р., на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не доведена відповідність та співмірність виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, який просить застосувати та така подана без надання достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 2 423 065 грн. 26 коп. та понесені судові витрати.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новосядло Вікторія Романівна зазначила, що відчуження відповідачем належного їй майна може значно ускладнити виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду даної цивільної справи, а незабезпечення позову дасть відповідачу можливість безперешкодно відчужити спірне майно до ухвалення судом судового рішення у даній справі, а відтак, невжиття такого заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки матеріалами справи безспірно підтверджується реєстрація права власності на нерухоме майно за відповідачкою, яка матиме реальну можливість відчужити належні їй на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 161,1 кв.м. (195-1 по 195-6) за адресою: АДРЕСА_1 , що в подальшому дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не взяв до уваги, що у заяві про вжиття заходів забезпечення позову зазначено достатні підстави та обґрунтування необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, однак суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали безпідставно, не мотивовано не взяв їх до уваги.

Перевіряючи правомірність відмови суду першої інстанції в задоволенні заяви про забезпечення позову, колегія суддів, даючи оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона на вчинення дій щодо відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, враховуючи вимоги розумності, обґрунтованості заявником необхідності забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до висновку про підставність заяви представника позивача про забезпечення позову.

На думку колегії суддів зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачкою позовним вимогам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

пеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 травня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Новосядло Вікторії Романівни про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Накласти арешт та заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та будь кому іншому, що діють від її імені та/чи в її інтересах, відчужувати у будь-який спосіб, укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію нежитлових приміщень загальною площею 161,1 кв.м. (195-1 по 195-6) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . (РНОКПП: НОМЕР_1 ), місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.11.2022 року

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.