Справа № 523/7729/21
Провадження №2/523/2302/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп» 28.04.2021 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №123931027 від 16.05.2016 року, яка станом на 15.04.2021 року, становить 82823,53 грн і складається з: заборгованості за основним зобов`язанням 12549,02грн; штрафних санкцій нарахованих відповідно до п.8.2-8.4 договору 70274,51 грн, а також судових витрат

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.05.2016 року між ФОП ОСОБА_2 /постачальником/ та ОСОБА_1 було укладено договір № 123931027 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше», відповідно до якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Комплект ГБО 4-го покоління, 4 циліндри (з встановленням) на автомобіль Mazda 6, вартістю 15058,82грн.», на покупку якого кредит надав позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант Груп».

Передача товарів засвідчена підписом відповідача в договорі. Умовами пакету фінансування визначеними в договорі встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Станом на 15.04.2021 р. відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. За весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 16.05.2016 року 2509,80 грн. (платіж при отриманні товару).

Разом з тим, на день подачі позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 82823.53 грн., в тому числі: 12549.02 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 70274.51 грн. - сума штрафних санкцій відповідно до п. 12.2 Договору.

Позивач стверджує, що виконав належним чином умови договору кредиту, однак відповідач в порушення визначених умов та взятих на себе зобов`язань, не сплачує заборгованість за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість у заявленому до стягненні розмірі.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.

Процесуальні дії у справі

24.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі, призначено дату, час і місце проведення судового засіданні.

Заяви ( клопотання) учасників справи

02.11.2021р. на адресу суду надійшов відзив, в якому адвокат відповідача ОСОБА_3 вказував на пропуск позивачем строків звернення до суду, тому що згідно договору дата останнього платежу 20.10.2016р., крім того, згідно розрахунку заборгованості станом на 20.06.2016р. відповідачем платіж не здійснено, а отже позивачу з цього часу стало відомо про порушення його прав, а тому строк позовної давності сплинув 20.10.2019р., тоді як позивач звернувся джо суду з відповідним позовом лише 28.04.2021р.. Крім того, адвокат вказував на те, що в тексті позову не надано належних доказів того, на якому сайті, за яким посиланням станом на 16.05.2016р. (дату підписання договору) розміщувались Правила та як відповідача ознайомлено з ними. Крім того, відсутні докази того, що станом на 16.05.2016р. були розміщені Правила отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015р., саме в тій редації та з тим самим змістом, копія яких надано до суду, та не містять дані правила підпису відповідача, а тому вони не є письмовим доказом узгодження сторонами змісту договору. Також вказував на те, що зворотня сторона договору не містить підпису відповідача та дати її формування, що в свою чергу не підтверджує обставину, що відповідач повноцінно ознайомлений з умовами договору, а тому могла бути роздрукована. Також зазначено, що позовна заява не пістить доказів ознайомлення відповідача щодо відступлення прав вимоги в письмовій формі. Крім того, адвокат вказував на порушення позивачем вимог Національного стандарту України ДСТУ4163-2003»державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до формлювання документів» при завіренні копій документів, доданих до позовної заяви в якості доказів.

08.12.2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує на порушення відповідачем процесуальних строків надання відзиву на позов, а тому просить не брати до уваги відзив. Так, щодо твердження відповідача про не ознайомлення з умовами договору через відсутність його підпису на зворотній стороні, позивач вказує, що передача товару вартістю 15058,82 грн. відповідачу засвідчена його власноручним підписом на договорі та не заперечується у відзиві на позов. Так, на 1-й сторінці договору під анкетними даними відповідача зазначені істотні умови договору, а саме, що підписуючи цей договір клієнт приймає на себе зобов`язання щодо сплати платежів за отримані товари згідно з вказаним пакетом фінансування. В момент підписання договору клієнт підтверджує отримання товару в робочому стані, без дефектів; право власності на товари та всі права вимоги щодо сплати платежів за цим договором переходять від постачальника до позивача, одначасно до клієнта переходить право користування товарами та матеріальна відповідальність за отримані товари. Клієнт підтверджує, що ознайомлений з текстом договору та Правилами отримання товарів в ситемі Плати Пізніше та повністю погоджується. А тому зазначати, що відповідач, підписавши першу сторінку договору не бачив або не згоден зі зворотньою-не відповідає дійсності. Також позивач зазначив, що навіть станом на дату надання відповіді на відзив Правила отримання товарів (послуг) в сисемі Плати Пізніше в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015р знаходяться на сайті «Архів документів» можна на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 .. У договорі тричі зазначається, що клієнт ознайомлений з правилами: в умовах договору на 1 стор, п.п.1.2 та 9.7 договору на зворотній стороні. Сплата відповідачем 2509,80 горн. в день укладення договору свідчить про визнання відповідачем факту укладення договору. Крім того, вказував на те, що відповідачем не доведено наявність відмінностей в тексті правил на дати укладення договору та на момент звернення до суду з відповідним позовом.

Щодо пропуску строків позовної давності вказував на положення п.14.2 Правил, згідно якого сторони погодили, що на підставі ст.259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями, що виникають з умов договору, збільшується і становить 20 років. Так як договір №123931027 від 16.05.2016р. не припинений та не розірваний, а тому є чинним та має бути виконаним належним чином на момент укладення договору.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про причини неявки відповідач суд не повідомив.

Позивач у позові зазначив про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за його відсутності.

Відповідач з заявами до суду не звертався.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

16.05.2016 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №123931027 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше», за умовами якого останньому передано в оренду на умовах лізингу «Комплект ГБО 4-го покоління, 4 циліндри (з встановленням) на автомобіль Mazda 6, вартістю 15058,82грн.

Згідно з п. 9.1 договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування (далі - пакет фінансування), а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг - центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»).

Відповідно до п. 1.2. договору порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 1 від 13.03.2015 р., що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua.

Відповідно по п. 1.4 правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору клієнт приєднується до правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що якщо за умовами пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на цьому договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації.

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу «Комплект ГБО 4-го покоління, 4 циліндри (з встановленням) на автомобіль Mazda 6, вартістю 15058,82грн. Розрахункова загальна сума платежів 15058,82 грн., у тому числі платіж при укладенні Договору 2509,80 грн. Пакет фінансування: 5 платежів. Вид договору: для товарів - прямий лізинг. Розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Перехід права власності на товари до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором.

Згідно п.1.1 п.1.3 договору про участь постачальника в системі «ПлатиПпізніше» № від 18.04.2016р., всі права вимоги до відповідача, що випливають з договору, були відступлені постачальником на користь позивача в помент підписання договору 16.05.2016р.

Відповідно до договору встановлено графік сплати місячних платежів: до 20.06.2016 2509,80 грн.; до 20.07.2016 2509,80 грн.; до 20.08.2016 2509,80 грн.; до 20.09.2016 2509,80 грн.; до 20.10.2016 2509,80 грн.

ОСОБА_1 отримав в оренду на умовах лізингу товар, про що свідчить його підпис у договорі № 123931027 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Адреса експлуатації товару визначена в договорі: Київська область, Києво-Світошинський район, с.Крюківщина, вул.Будьоного, буд.24 .

У відповідності до п. 8.1. Договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором, Правилами та чинним законодавством України. Положеннями п.п. 8.2-8.3 Договору встановлено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно п. 8.4. Договору, у разі несплати клієнтом 2-х платежів поспіль клієнт зобовязаний за першою вимогою процесинг-центру протягом 10 календарних днів з моменту торимання такої вимоги достроково сплатити всі платежі, належні до сплати. Повернення товарів не позбавляє Відповідача від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором.

Згідно розрахунку суми заборгованості згідно договору №123931027від 16.06.2016 року станом на 15.04.2021 року її розмір становить 82823,53 грн., з них: 12549,02 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 70274,51 грн. штрафні санкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем" у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ст. 806 ЦК України).

Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 4 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що суб`єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізинг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, абоустані,обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

За розрахунком заборгованості у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором №123931027від 16.05.2016 року, яка станом на 15.04.2021 р. становить 82823,53 грн., з яких: 12549,02 грн. - місячні платежі; 70274,51 грн. штрафні санкції.

Інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів суду надано не було.

Згідно з п. 2.4. Умов передбачено, що проценти за користування кредитом на строкову суму основного боргу нараховуються кредитодавцем та підлягають сплаті клієнтом за ставкою, зазначеною в оферті, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році на суму основного боргу, зменшену на суму її простроченої частини. Проценти на строкову суму основного боргу нараховуються кредитодавцем у день платежу за графіком платежів та в останній робочий день кожного місяця.

Відповідно до п. 2.7. Умов, за пропуск чергового платежу нараховується неустойка на наступний робочий день після пропуску чергового платежу в розмірі 10 (десяти) відсотків від суми неперерахованого чергового платежу та підлягає оплаті в дату наступного чергового платежу за Графіком платежів.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за договором №123931027від 16.05.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 15.04.2021 року становить 82623,53 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 12549,02 грн; штрафних санкцій нарахованих відповідно до п.8.2-8.4 договору 70274,51 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що фінансовою компанією виконані умови кредитного договору №123931027 від 16.05.2016 року з надання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Доказів на підтвердження погашення відповідачем зазначеної заборгованості до суду не надано.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «Фангарант Груп»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору строки позовної давності поділяються на встановлені законом та договірні.

Вирішуючи питання про стягнення по кредитному зобов`язанню, суд враховує правову позицію, висловлену ВП ВС у справі №342/180/17-ц.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтнресу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 грудня 2016 року №712/918/14-ц.

Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У договорі №123931027 від 16.05.2016 р. не вказані строки позовної давності .

Крім відсутності належного обґрунтування та надання допустимих доказів, суд також не приймає та відхиляє обґрунтування позивача на його право вимоги в частині застосування строків позовної давності, зазначених в п..14.2 Правилах отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше, згідно якого сторони погодили, що на підсмтаві ст.259 ЦК України позовна давність за всіма зобовязаннями, що виникають з умов договору, збільшується і становить 20 років (в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015р знаходяться на сайті «Архів документів» можна на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи Договір.

За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше, відсутність у договорі домовленості сторін про збільшення строків позовної давності, надані банком Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність погодженого строку позовної давності у 20 років.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вказує на те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право та інтерес позивача був порушений відповідачем з 20.07.2016 р., після несплати чергового платежу, строк дії договору закінчився 20.10.2016 року, тому у позивача виникло право вимоги до суду протягом трьох років з вказаної дати.

Враховуючи дату звернення до суду 28.04.2021 р. суд прийшов до висновку, що строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням 12549,02грн не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Щодо стягнення штрафу, то в цій частині позов не підлягає задоволенню через відсутність погодження такої вимоги між сторонами в умовах договору.

Судом встановлено із змісту договору, що сторони не передбачили умовами договору можливість сплати штрафу за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру.

Отже, немає підстав для стягнення штрафуі у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 05.09.2019 у справі N 908/1501/18

Керуючись ст.ст.12,13,76- 81, 141, 263-265,273, 353, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 07.12.2022 р.

Суддя