Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
при секретарі Литвиненко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому позбавлення батьківських прав,-
15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 27.02.2018 року по 27 травня 2022 року в сумі 116 803,17 грн.
В обґрунтування позову вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося і фактично тривало до народження їхнього спільного сина ОСОБА_4 . Після народження сина, зважаючи на систематичні сварки з ініціативи відповідача, обмани, крадіжки коштовностей позивача, вона разом з сином, якому на той час виповнився один рік, стала проживати окремо і їхній шлюб розпався. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 12.11.2018 року, а фактично шлюбні стосунки припинені у грудні 2017 року, відколи сторони перестали спільно проживати. Позивач зазначає, що з моменту розлучення і до теперішнього часу відповідач не займався і не займається вихованням, утриманням, духовним та фізичним розвитком сина. Він нічим не допомагає ОСОБА_4 , не цікавився його перебуванням у дитячому дошкільному закладі та навчанням в школі. Батько навіть не знає, де навчається його син, не вітає сина з днем народження, не дарує подарунків до свят, з сином не спілкується. Назар свого біологічного батька не знає. До 12 червня 2020 року позивач сама виховувала, утримувала, забезпечувала сина усім необхідним. Відвідувала батьківські збори, постійно цікавилась його успіхами, створила належні умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_4 . В червні 2020 року позивач вийшла заміж за ОСОБА_5 , від шлюбу з яким мають спільну доньку. З того часу вона та її теперішній чоловік займаються вихованням та утриманням як доньки так і сина позивачки ОСОБА_4 . ОСОБА_5 відноситься до ОСОБА_4 як до рідного сина, забезпечує всім необхідним, має твердий намір усиновити його. Назар називає ОСОБА_5 татом, а свого біологічного батька не знає та не пам`ятає. Протягом п`яти років, з моменту фактичного припинення шлюбу відповідач жодного разу не поцікавився своїм сином, не провідував його та не дарував подарунків до дня народження. Більше того, відповідач не сплатив на утримання сина жодної копійки присуджених судом аліментів, борг яких станом на 01.08.2022 року складає понад 122 тисячі гривень. За таких обставин вважає, що відповідач злісно ухиляється від обов`язку по вихованню та утриманню дитини, а тому не гідний носити звання батька і повинен бути позбавлений батьківських прав. Відповідач ОСОБА_6 має можливість, але не займається вихованням та утриманням свого сина, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку із цим вона звертається до суду із даним позовом.
Позивач та представник позивача подали заяву про залишення без розгляду своїх вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 27.02.2018 року по 27 травня 2022 року в сумі 116 803,17 грн. Позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтримують в повному обсязі, справу просять розглядати без їхньої участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, висновок органу опіки та піклування від 16.11.2022 року підтримують та не заперечують щодо задоволення позову.
Ухвалою суду від 19.12.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 27.02.2018 року по 27 травня 2022 року в сумі 116 803,17 грн. залишено без розгляду.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рівне, Рівненської області, актовий запис №1463, батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 12.06.2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ) зареєстрували шлюб 12.06.2020 року, актовий запис №559.
Згідно висновку органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 , 1981 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації Служби у справах дітей Привільненської сільської ради Дубенського р-ну, ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає вже тривалий час. В телефонній розмові працівникам Служби ОСОБА_2 пояснив, що він має намір налагодити відносини з сином та сплатити неустойку по несплаті аліментів. Додав, що йому було не відомо про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Батько шкодує про складену ситуацію та шукатиме вирішення для збереження батьківських прав та відновить відносини з сином. ОСОБА_13 з сином ОСОБА_4 , чоловіком ОСОБА_5 та їх спільною донькою ОСОБА_14 , 2020 р.н., проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Для проживання та виховання дітей створені належні умови. Назар забезпечений усім необхідним для навчання та загального розвитку.
Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради малолітній ОСОБА_15 пояснив, що проживає з мамою ОСОБА_16 , татом ОСОБА_17 та сестричкою ОСОБА_18 . Він навчається у першому класі Рівненського ліцею № 25. До школи його заводить тато, а забирає мама. ОСОБА_19 любить свою сім`ю. Вони разом гуляють, ОСОБА_4 любить допомагати своїм батькам.
Питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_20 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16.11.2022. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_20 .
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як з`ясовано у судовому засіданні відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дочкою та не проявляє інтересу до неї.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Суддя: С.П. Харечко