ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8142/22 Справа № 219/1106/19 Суддя у 1-й інстанції - Дубовик Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Білої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг цивільну справу №219/1106/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання протиправними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу, стягнення недоплаченої премії, одноразової винагороди за вислугу років та винагороди за загальні результати роботи, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою Державного підприємства «Артемсіль» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року (суддя Дубовик Р.Є., повний текст судового рішення складено 22 грудня 2022 року),

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання протиправними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, вона з 27 вересня 2013 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору, працюючи на різних посадах. 06 листопада 2018 року відповідачем було видано наказ №403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу», який підписано в.о. директора В.О. Зеленим. З вказаним наказом в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї заходів матеріального впливу не погоджується та вважає, що він підлягає скасуванню у відповідній частині. Зазначила, що згідно з оскаржуваним наказом, порушення позивачкою пп. 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції може завдати значну шкоду підприємству у вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції». Тобто на час видання оскаржуваного наказу діями чи бездіяльністю позивачки шкода позивачу завдана не була. До того ж причина, яка зазначена в оспорюваному наказі як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності, у даному випадку фактично відсутня. Отже, у даному випадку не настали наслідки та відсутня можливість їх настання, з якими відповідач пов`язує притягнення позивачки до відповідальності, що вказує на відсутність вини позивачки, а, відтак, на відсутність складу дисциплінарного правопорушення та унеможливлює притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Також, позивачка не погоджується також з твердженням відповідача про фактичну наявність з її боку порушень, про які йдеться в оскаржуваному наказі, а саме: позивачка заперечує своє недбале відношення до виконання нею підпункту 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції та їх порушення з огляду на таке. Вважає, що власник або уповноважений ним орган відповідача не забезпечив створення необхідних організаційних умов, тобто відповідачем не встановлено конкретних порядків, положень, рекомендацій, інструкцій, інших регламентуючих локальних документів, які б визначали процедури, строки, етапність, періодичність, систему тощо стосовно кожної з наведених функцій та задач, що покладені на позивачку. Саме через неврегульованість відповідачем на рівні локальних нормативних актів відповідних виробничих процесів зумовило виконання позивачкою відповідних функцій та завдань способами, методами та в порядку, визначеними самостійно, виходячи з власної оцінки виробничої ситуації та за вказівкою та погодженням безпосереднього керівника начальника відділу маркетингу. Позивачка стверджує, що періодично проводила анкетування кінцевих споживачів з метою аналізу ступеню їх задоволеності, про що доповідала безпосередньому керівникові та надавала йому відповідну інформацію за наслідками проведення цієї роботи, а також періодично на вимогу першого заступника директора нею готувалась інформація про ринкову ситуацію, яку вона надавала своєму безпосередньому керівникові начальнику відділу, який надалі за своїм підписом направляв її першому заступнику директора. Отже, позивачкою забезпечувалось надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора. Відповідачем взагалі не з`ясовувалась та не досліджувалась роль, ступінь участі та рівень виконання кожного працівника відділу під час розробок рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства. Відділом маркетингу періодично розробляються відповідні товари, в тому числі, за участю позивачки. Таким чином, позивачкою не порушувались п. п. 2.1, 2.5, 3.3 Посадової інструкції інженера І категорії (з маркетингу) відділу маркетингу № ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, що могло завдати шкоди відповідачу в вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції», у зв`язку з чим притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності було безпідставним. Також вважає, що відповідачем в оскаржуваному наказі взагалі не зазначається, коли та за яких обставин позивачкою вчинено кожний проступок, у вчиненні якого вона обвинувачується, що свідчить про невизначення відповідачем зазначених обставин. Оскаржуваний наказ підписаний в.о. директора В.О. Зеленим. Однак, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року №91-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» на ОСОБА_2 », тимчасове виконання обов`язків директора покладено на ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 не мав права накладати на позивачку дисциплінарне стягнення. Отже, оскаржуваний наказ в частині притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним. Оскільки внаслідок незаконного притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності її позбавлено також премії та винагород, то позбавлення її цих виплат також вважає незаконним. Розмір недоплачених їй премій та винагород складає 41184,00 грн. Вважає, що неправомірними діями відповідача, позивачці завдано також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою роботодавця відносно неї як працівника. Моральні страждання полягають у виникненні та тривалості у позивачки неприємних тяжких відчуттів, за яких вона наразі переживає емоційний дискомфорт та стрес, що викликано незаконними діями відповідача, які завдали позивачці душевних страждань, яких вона зазнає у зв`язку з безпідставним накладенням на неї стягнення, що підсилюється триваючим характером даного порушення, а також викликало у позивачки відчуття глибокої образи та незахищеності від незаконної поведінки роботодавця. Крім того, через наявність дисциплінарного стягнення позивачка під час реорганізації відділу маркетингу у зв`язку із затвердженням нового штатного розпису втратила можливість претендувати на заняття вакантної посади у відповідному відділі, що відповідає її освіті та кваліфікації. Просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Артемсіль», підписаний в.о. директора В.О. Зеленим, від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її премій та винагород; стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» на її користь недоплачену премію за листопад та грудень 2018 року у сумі 21120 грн, недоплачену одноразову винагороду за вислугу років за 2018 рік у сумі 5280 грн, недоплачену винагороду за загальні результати роботи за 2018 рік у сумі 14784 грн, моральну шкоду у сумі 100000 грн, а також судовий збір у сумі 1768,40 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання протиправними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу, стягнення недоплаченої премії, одноразової винагороди за вислугу років та винагороди за загальні результати роботи, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державного підприємства «Артемсіль» від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення її премії за листопад 2018 року на 100%, позбавлення 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік.

Стягнуто з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 невиплачену премію за листопад 2018 року у сумі 1082,40 грн; недоплачену одноразову винагороду за вислугу років за 2018 рік у сумі 5808 грн; невиплачену винагороду за загальні результати роботи за 2018 рік у сумі 9241 грн, а також моральну шкоду у сумі 10000 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання по судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ДП «Артемсіль» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято безпідставно, суд при ухваленні рішення керувався лише припущеннями, без належного вивчення та дослідження наданих сторонами доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд безпідставно вказав, що власник або уповноважений орган відповідача не забезпечив створення необхідних організаційних умов, тобто відповідачем не встановлено конкретних порядків, положень, рекомендацій, інструкцій, інших регламентуючих локальних документів, які б визначали процедури, строки, етапність, періодичність, систему тощо стосовно кожної з наведених функцій та задач, що покладені на позивачку. Позивачка має знати свої права та обов`язки відповідно до Посадової інстанції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, де роботодавець зазначив організаційно-правове становище працівника в структурному підрозділі. Крім того, відділом маркетингу, в якому працювала позивачка, розроблено «Положення про відділ маркетингу» СТП 03.21:2018, в якому містяться завдання відділу, структура, функції з діаграмою відповідальності, взаємодія з іншими підрозділами, права та відповідальність. Позивачка з цими Положеннями ознайомлена під підпис. Посилання суду на ту обставину, що «жодного регламентуючого документа щодо періодичності, порядку, форми тощо надання такої інформації відповідачем не затверджено», навпаки вказує на неналежне виконання посадових прав та обов`язків як керівником відділу, так і позивачкою, якій згідно з пп 4.1, 4.2 посадової інструкції №ПІ 21.04-2018 інженера І категорії відділу маркетингу, надано право запитувати і використовувати в роботі інформацію усіх структурних підрозділів підприємства, необхідну для виконання своїх функцій і обов`язків та вносити пропозиції начальнику відділу по вдосконаленню роботи, пов`язаної з обов`язками, передбаченими даною інструкцією, що позивачкою не виконувалось. Вважає, що зміст наказу №403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки не існує встановленої форми такого наказу, а також вимоги щодо обсягу, змісту і структури. Позивачкою не спростовані обставини та підстави, які послугували для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а саме відсутність доказів аналізу ринку солі, звітів про проведену роботу, програм проведених зустрічей із дилерами. Підтвердження виконання ОСОБА_4 посадових обов`язків не було надано ані під час опитування, ані після завершення розслідування, тобто через два тижні після опитування, та навіть, після ознайомлення з актом розслідування. Судом не прийнято до уваги, що метою проведення розслідування, яка чітко визначена в акті службового розслідування від 06 листопада 2018 року, було «встановлення об`єктивних даних щодо подання Антимонопольного комітету України з попередніми висновками у справі №126-26.13/146-16, в тому числі, перевірка роботи відділів маркетингу та збуту з питань організації роботи в поточному 2018 році та дотримання вимог локальних актів ДП «Артемсіль». Відповідач вважає, що позивачкою жодним чином не доведено наявність шкоди, протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою. Тому, суд дійшов помилкового висновку відносно того, що моральні страждання позивачки виникли задовго до процедури скорочення.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ДП «Артемсіль» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за відсутності представника, підтримує доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку SMS.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 27 вересня 2013 року перебувала з Державним підприємством «Артемсіль» в трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору, працюючи інженером відділу маркетингу з 27 вересня 2013 року, інженером II категорії відділу маркетингу з 31 жовтня 2016 року, інженером I категорії відділу маркетингу з 18 січня 2018 року, діловода-кур`єра рудника №4 з 15 листопада 2018 року.

Наказом Державного підприємства «Артемсіль», підписаним в.о.директора В.О. Зеленим, від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» притягнуто інженера І категорії відділу маркетингу ДП «Артемсіль» ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення її премії за листопад 2018 року на 100%, позбавлення 50% одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік та 100% винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік. Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало порушення нею пунктів 2.1, 2.5, 3.3 посадової інстанції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року (а.с.16, том 1).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.5, 3.3 посадової інстанції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року інженер І категорії відділу маркетингу ДП «Артемсіль» проводить анкетування та аналізує ступінь задоволеності кінцевих споживачів. Забезпечує своєчасне надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора. Приймає участь в розробці рекламної презентаційно-сувенірної продукції підприємства. Вказану посадову інструкцію позивачка ОСОБА_1 підписала 25 квітня 2018 року (а.с.8-9, том 1).

06 листопада 2018 року в.о. директора ДП «Артемсіль» Зеленим В.О. затверджено «Акт службового розслідування щодо встановлення об`єктивних даних за поданням Антимонопольного комітету України по справі № 26-26.13/146-16 щодо не пред`явлення санкцій контрагентам за невиконання в повному обсязі вимог дилерських контрактів від 01 листопада 2018 року», згідно з яким 24 липня 2018 року на підприємство надійшло подання з попереднім висновком у справі № 126-26.13/146-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Перевіркою встановлено, що інженер І категорії відділу маркетингу ОСОБА_1 не належним чином дотримується виконання службових обов`язків, що у значній мірі сприяло порушенням антимонопольного законодавства, зокрема, зазначених і у поданні АМКУ. Серед пунктів посадової інструкції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року, які порушила ОСОБА_1 , зазначені такі: 1) п. 2.1 проводить анкетування та аналізує ступінь задоволеності кінцевих споживачів; 2) п. 2.2 складає програми зустрічей дилерів і веде протоколи переговорів з дилерами, веде протоколи засідання комітету зі збуту та маркетингової політики ДП «Артемсіль»; 3) п. 2.5 забезпечує своєчасне надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора; 4) п. 3.3 приймає участь в розробці рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства; 5) п. 3.8 бере участь в організації у виставках і ярмарках. Також акті зазначено, що виходячи з її пояснення, анкетування споживачів вона проводить особисто під час проведення ярмарок. Однак встановлено, що з 2017 року по теперішній час проведений один ярмарок у м. Київ «Агро-2018», де вона не була присутня. Звіт про анкетування відсутній, звіти минулих років комісії не надано. Крім того, вона пояснила, що програма зустрічей дилерів з керівництвом нею не готувалася. Також вона не знає Положення про дилерів, в п. 2.2. якого передбачено, що «Після спливу кожних 90 календарних днів, починаючи з дати укладання дилерського договору, керівництво підприємства проводить збори дилерів, на яких розглядаються результати їх роботи за минулий період, а також після закінчення календарного року аналогічним чином проводяться збори за рік». Коли відбувались зустрічі в 2018 році та з ким, вона не володіє інформацією. Програму зустрічей з дилерами вона не розробляла. Регламентуючий звіт, аналіз ринкової ситуації солі, а також періодичність доповідей відсутні. З її пояснень, звіт надається начальнику в усній формі. Звітів за попередні роки комісії не надано. Крім календарів та щоденників, відділ маркетингу ніякої іншої рекламної та презентаційно-сувенірної продукції не замовляє (а.с.10-15, том 1).

Наказом № 399к від 05 листопада 2018 року покладено виконання обов`язків в.о.директора ДП «Артемсіль» на ОСОБА_3 заступника директора з комплаєнс політики, кадрових та соціальних питань з 05 листопада по 07 листопада 2018 року (а.с.59, том 1).

03 жовтня 2018 року першим заступником директора ДП «Артемсіль» Мухою А.А. на ім`я в.о. директора ДП «Артемсіль» Товстокоренка Ю.В. складено службову записку про те, що до ДП «Артемсіль» з Антимонопольного комітету України надійшло подання з попередніми висновками у справі №126-26.13/146-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем, а саме відділу маркетингу з контролю та виконанням дилерами особистих зобов`язань на умовах дилерських контрактів в період діяльності підприємства з 2015 року по 2017 рік, що може спричинити настання окремих наслідків для ДП «Артемсіль» у вигляді накладення та стягнення штрафних санкцій АМКУ понад 200 млн. грн. У зв`язку із чим, просив за даним фактом організувати та провести службове розслідування (а.с.129, том 1).

Згідно із поясненнями ОСОБА_1 від 23 жовтня 2018 року, записаними з її слів заступником начальника відділу економічної безпеки ДП «Артемсіль» Великандою В.М., вона працює з 2013 року у ДП «Артемсіль», на теперішній час перебуває на посаді інженера І категорії відділу маркетингу. До її посадових обов`язків належить: аналіз анкетування кінцевого споживача, збір інформації про нові види продукції, вона веде табельний облік, веде протоколи засідань зустрічей з партнерами, потенційними партнерами, вона є секретарем комітету зі збуту та маркетингової політики. Аналіз ступеню задоволеності кінцевих споживачів полягає у виявленні ступеню незадоволеності кінцевого споживача продукцією ДП «Артемсіль». Це відбувається на ярмарках. Вона бере анкети та проводить вибірку 50 будь-яких споживачів відвідувачів ярмарки та проводить опитування, в ході якого проводить аналіз. Останній ярмарок відбувався у Сорочинцях наприкінці серпня 2017 року. Опитування вона проводить особисто. Про звіти вона нікому не доповідає, але звіти переглядаються на відповідність стандартам якості по ISO. Про кінцеві результати анкетування вона доповідає начальнику відділу маркетингу ОСОБА_6 . Згідно із посадовою інструкцією вона складає програми зустрічей із дилерами, однак періодичність та час, коли повинна відбутися зустріч, вирішує не начальник відділу маркетингу, а директор підприємства, який підписує запрошення на зустріч. Хто визначає періодичність зустрічей їй не відомо. Останні зустрічі із дилерами проводилися на свято «День шахтаря». Хто їх запрошував їй не відомо, але це був не начальник відділу ОСОБА_6 . Якщо пошта надходить їм до відділу, то вони її пересилають електронним листом до канцелярії, яка у подальшому її реєструє, як і всю іншу вхідну кореспонденцію. Роботи з договорами вони не ведуть. Вона готує інформаційний матеріал, збирає інформацію про нові види продукції в мережі Інтернет, а також під час анкетування виявляє готовність кінцевого споживача використовувати харчову добавку. У збільшенні об`ємів нових видів продукції вона рішення не приймає, оскільки його приймає хтось інший та це є стратегічним планом підприємства. Начальник відділу маркетингу також не приймає рішення про збільшення об`ємів нових видів продукції. Регламентованої форми звітності про ринкову ситуацію І заступнику директора підприємства немає. В усній формі нею здійснюється звіт без прив`язок до календарних дат. Залежно від необхідності її подання вони її надають І заступнику директора. У 2018 році участі у переговорах вона не приймала, відповідно і протоколи зустрічей з потенційними споживачами вона не складала. На ринку солі ДП «Артемсіль» займало та займає домінуюче становище. Вважає, що є бар`єри, що заважають роботі підприємства, такі як брак залізничних вагонів та високі тарифи на залізничні перевезення вантажів. Оскільки вона не здійснювала та не здійснює контроль за дилерськими контрактами, то і цією інформацією вона не володіє. Вона не знає та не володіє інформацією, аби хтось із відділу маркетингу здійснював контроль за дилерськими контрактами. Їй не відомо, чи застосовуються штрафні санкції до дилерів за невиконання ними своїх обов`язків. Згідно з положенням про комітет зі збуту та маркетингової політики, комітетом приймається рішення про укладення договорів купівлі-продажу відповідно до вимог заявки. Вимоги до заявки вони, тобто підприємство, виносили у загальний доступ на офіційний сайт підприємства, де можна дізнатися, як заповнити заявку та на яку електронну адресу її надіслати. Випадків відмови в укладенні договорів потенційним споживачам вона не пам`ятає. Заявки на укладення договорів надходять до канцелярії, а після резолюції керівника (І заступника або директора підприємства) надходять до їх відділу, а потім вже до комітету зі збуту, де приймається рішення про укладення договору. Відділ збуту укладає договір, а про подальші дії з договором вона не володіє інформацією, оскільки не знає та робота відділу збуту їй не відома (а.с.165-170, том 1).

Рішенням Антимонопольного комітету України №621-р від 13 листопада 2018 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»: - визнано дії Державного підприємства «Артемсіль», які полягали в застосуванні протягом 2015 - 2016 років різних цін за договорами купівлі-продажу і за дилерськими контрактами, які фактично були рівнозначними, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 2 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках первинної реалізації солі для промислової переробки та солі кухонної шляхом застосування різних цін до рівнозначних угод із суб`єктами господарювання без об`єктивно виправданих на те причин (пункт 2 резолютивної частини Рішення); - за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Державне підприємство «Артемсіль» штраф у розмірі 10461028 гривень (пункт 3 резолютивної частини Рішення); - визнано дії Державного підприємства «Артемсіль», які полягали у безпідставному неукладені договорів купівлі-продажу солі з потенційними замовниками при відсутності будь-яких затверджених об`єктивних критеріїв, за якими такі договори укладаються, та дилерських контрактів із потенційними дилерами, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 7 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках первинної реалізації солі для промислової переробки та солі кухонної шляхом створення для покупців перешкод доступу на ринок (пункт 4 резолютивної» частини Рішення); - за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено на Державне підприємство «Артемсіль» штраф у розмірі 2912024 гривні (пункт 4 резолютивної частини Рішення) (а.с 192-227, том 1).

Відповідно до довідки ДП «Артемсіль» від 23 липня 2019 року №98 згідно із наказом №403к від 06 листопада 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» інженер відділу маркетингу ОСОБА_1 у листопаді 2018 року позбавлена премії у розмірі 1082,40 грн., зменшена одноразова винагорода за вислугу років за 2018 рік на 50% у розмірі 5808,00 грн., позбавлена винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік на 100% у розмірі 9241,00 грн. У грудні 2018 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 знаходилася на лікарняному згідно з листком непрацездатності серії АДП № 750642 з 03 грудня 2018 року до 28 грудня 2018 року та згідно з листком непрацездатності серії АДК № 972616 з 29 грудня 2018 року до 11 січня 2019 року, премія не нараховувалася (а.с.129, том 2).

Згідно із довідкою ДП «Артемсіль» від 28 квітня 2020 року №52 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному згідно з листками непрацездатності: серії АДК № 963211 з 28 серпня 2018 року до 24 вересня 2018 року; серії АДК № 963542 з 25 вересня 2018 року до 12 жовтня 2018 року (а.с.130, том 2).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника вiд роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) зазначає, що порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним умисно або з необережності.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 і скасовуючи наказ ДП «Артемсіль» від 06 листопада 2018 року № 403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» в частини притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, виходив із того, що вказаний наказ не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у ньому відсутні елементи складу дисциплінарного правопорушення.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що наказом ДП «Артемсіль» від 06 листопада 2018 року №403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення її премії за листопад 2018 рік. Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало порушення нею пунктів 2.1, 2.5, 3.3 посадової інстанції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року.

Пунктами 2.1, 2.5, 3.3 посадової інстанції ПІ 21.04-2018 від 24 квітня 2018 року визначено, що інженер І категорії відділу маркетингу ДП «Артемсіль» проводить анкетування та аналізує ступінь задоволеності кінцевих споживачів. Забезпечує своєчасне надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора. Приймає участь в розробці рекламної презентаційно-сувенірної продукції підприємства.

Наказ про оголошення догани було винесено з урахуванням Акту службового розслідування встановлення об`єктивних даних за поданням Антимонопольного комітету України по справі №26-26.13/146-16 щодо не пред`явлення санкцій контрагентам за невиконання в повному обсязі вимог дилерських контрактів від 01 листопада 2018 року, який проведений на підставі службової записки Першого заступника директора ДП «Артемсіль» ОСОБА_7 від 03 жовтня 2018 року, щодо виявлення неналежного виконання посадових обов`язків працівників відділу маркетингу з контролю за виконанням дилерами особистих обов`язків на умовах дилерських контрактів в період діяльності підприємства з 2015 по 2017 роках.

Отже, службовою запискою Першого заступника директора ДП «Артемсіль» Мухи О.О. від 03 жовтня 2018 року було ініційовано виявлення неналежного виконання посадових обов`язків працівників відділу маркетингу за контролем по виконанню дилерами особистих обов`язків на умовах дилерських контрактів в період діяльності підприємства з 2015 по 2017 роках, проте в ході проведення службового розслідування були виявлені порушення ОСОБА_1 посадової інструкції, що не пов`язані з контролем за виконанням дилерських контрактів.

Оскільки згідно з оскаржуваним наказом підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності стало порушення позивачкою пункти 2.1, 2.5, 3.3 посадової інструкції, що може завдати значну шкоду підприємству у вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції», то дотримання чи недотримання вказаних положень посадової інструкції слід розглядати з точки зору співвідношення даних положень посадової інструкції з положеннями вказаного Закону.

Співставлення переліку наведених у Законі України «Про захист економічної конкуренції» порушень законодавства про захист економічної конкуренції та функцій і завдань позивачки, визначених в пунктах 2.1, 2.5, 3.3 її посадової інструкції, вказує на те, що ці функції та завдання жодним чином не стосуються питань порушення чи захисту економічної конкуренції.

Зокрема, здійснення чи нездійснення проведення анкетування та аналіз ступеню задоволеності кінцевих споживачів, забезпечення своєчасного надходження інформації про ринкову ситуацію першому заступнику директора, участь в розробці рекламної і презентаційно-сувенірної продукції підприємства ніяким чином не перетинається (не сприяє, не спонукає, не створює підстави, не є причинами тощо) із вчиненням відповідачем антиконкурентних узгоджених дій, зловживанням монопольним становищем, не впливає на можливість виконання відповідачем рішення, попереднього рішення органів Антимонопольного комітету України, не спонукає відповідача до примушування інших суб`єктів господарювання до порушення конкурентного законодавства, не призводить до неправомірного використання відповідачем монопольного становища на ринку, не створює перешкоди у господарській діяльності іншим суб`єктам, не призводить до концентрації суб`єктів господарювання, не перешкоджає поданню у встановлені строки інформації Антимонопольному комітету України чи його територіальному відділенню, не створює перешкоди Антимонопольному комітету України чи його територіальному відділенню у проведенні перевірок, не містить в собі рекомендацій іншим суб`єктам, що схиляють до вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції чи сприяють вчиненню таких порушень.

Виявлені відповідачем порушення позивачкою положень п. п. 2.1, 2.5, 3.3 її посадової інструкції не могло мати наслідком завдання значної шкоди підприємству у вигляді штрафів за порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Фактично роботодавець притягнув позивачку до дисциплінарної відповідальності за невиконання обов`язків щодо контролю за дотриманням дилерами умов контракту, що не передбачено посадовою інструкцією позивачки як інженера І категорії відділу маркетингу.

Аналізуючи наведене вище та керуючись нормами трудового законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дисциплінарне стягнення на позивачку накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства та за відсутності в її діях складу дисциплінарного проступку, а відтак і самого складу правопорушення. Тому наказ ДП «Артемсіль» від 06 листопада 2018 року №403к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування заходів матеріального впливу» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивачки премії за листопад 2018 року у сумі 1082,40 грн, одноразової винагороди за вислугу років за 2018 рік у сумі 5808 грн та винагороди за загальні результати роботи за 2018 рік у сумі 9241,00 грн, що відповідає довідкам від 23 липня 2019 року № 98 та від 28 квітня 2020 року № 52 (а.с.129, 130, том 2).

Стосовно компенсації завданої моральної шкоди позивачці, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення, тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати.

Такий висновок відповідає і практиці Європейського суду з прав людини у справах «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Надбала проти Польщі» (2000 рік), згідно з якими при визнанні звільнення незаконним, суд вважає доведеним, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачкою в обґрунтування моральних страждань зазначено, що її моральні страждання полягають у виникненні та тривалості неприємних тяжких відчуттів, за яких вона наразі переживає емоційний дискомфорт та стрес, що викликано незаконними діями відповідача, які завдали позивачці душевних страждань, яких вона зазнає у зв`язку з безпідставним накладенням на неї стягнення, що підсилюється триваючим характером даного порушення, а також викликало у позивачки відчуття глибокої образи та незахищеності від незаконної поведінки роботодавця. Крім того, через наявність дисциплінарного стягнення позивачка втратила можливість претендувати на заняття вакантної посади у відповідному відділі, що відповідає її освіті та кваліфікації та змушена була задовольнятись переведенням на посаду діловода (кур`єра), що є очевидно менш оплачуваною відносно попередньої займаної нею посади та менш престижною. Допущені відповідачем порушення вимагають від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя в частині вчинення додаткових дій та заходів, матеріальних і часових витрат та емоційного навантаження для відновлення своїх порушених прав та відновлення свого попереднього становища у сфері праці

Отже, виходячи із засад розумності та справедливості, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ДП «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10000 грн, що є обґрунтованою компенсацією за винесення наказу про догану та невиплату належних позивачці виплат, враховуючи лише часткову втрату нею життєвих зв`язків у професійній сфері та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із втратою роботи та невиплатою заробітної плати, а в іншій частині вважає за необхідне відмовити. При цьому, суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн визначено судом без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки такі утримання є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в частині незгоди зі стягнення моральної шкоди є необґрунтованими.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо не існування встановленої форми наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також вимоги щодо обсягу, змісту і структури тощо, не відповідає дійсності, оскільки в частині 10 Наказу Міністерства Юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», чітко визначені вимоги до змісту, структури, особливості підготовки та оформлення розпорядчих документів, зокрема, наказів з кадрових питань.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки, зокрема, надання переваги поданим стороною відповідача доказам та відхилення аргументів позивачки, які за доводами заявника є необґрунтованими.

За таких обставин, суд першої інстанцій правильно встановив фактичні обставини спору, надав належну правову оцінку поданим сторонам доказам і зробив обґрунтовані висновки по суті вирішення спору.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Також, відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Артемсіль» залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2022 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста