Провадження № 4-с/761/67/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

за участю:

скаржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича з повернення без прийняття до виконання виконавчого листа у справі №761/24136/15-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 20 вересня 2021 року про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити певні дії.

В зазначеній скарзі скаржник (заявник) ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 27 вересня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа у справі №761/24136/15-ц, виданого 20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 20 вересня 2021 року у справі №761/24136/15-ц та відкрити відповідне виконавче провадження за цим виконавчим листом; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання ухвали, постановленої у справі за цією скаргою.

Подану скаргу заявник обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі №761/24136/15-ц зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні №62176161, спрямовані на виконання постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в цивільній справі №761/24136/15-ц. Відповідний виконавчий лист від 20 вересня 2021 року подано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Проте оскаржуваним повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 27 вересня 2021 року вказаний виконавчий лист від 20 вересня 2021 року №761/24136/15-ц повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи дії та рішення державного виконавця з повернення виконавчого листа протиправними та вважаючи за неможливе пред`являти виконавчий лист на примусове виконання до того самого органу державної виконавчої служби, який є боржником за цим виконавчим листом, заявник (стягувач) ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2021 року матеріали скарги було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року справу за вказаною скаргою призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні заявник - ОСОБА_1 подану скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Подав до суду письмову заяву про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу.

Суб`єкт оскарження - державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихін Сергій Володимирович та заінтересована особа (боржник за виконавчим документом) Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися та явку повноважних представників не забезпечили, що не перешкоджає розгляду цієї справи відповідно до положень частини другої статті 450 ЦПК України.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Судом під час розгляду скарги було встановлено наступне.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі №761/24136/15-ц зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні №62176161, спрямовані на виконання постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в цивільній справі №761/24136/15-ц.

Відповідний виконавчий лист від 20 вересня 2021 року стягувачем за яким є ОСОБА_1 , подано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до підвідомчості, встановленої пунктом 4 розділу І "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.

Повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 27 вересня 2021 року вказаний виконавчий лист від 20 вересня 2021 року повернуто Стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу мотивовано тим, що пред`явлений стягувачем до виконання виконавчий лист від 20 вересня 2021 року у справі №761/24136/15-ц не відповідає підвідомчості Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а стягувачу слід подавати цей виконавчий лист на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), який одночасно є боржником (зобов`язаною особою) за цим виконавчим документом.

Щодо вимог скаржника, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є: Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ.

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Пунктами 1, 2, 3 частини четвертої цієї статті визначено, що виконавець не може виконувати рішення, якщо, зокрема, боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи; якщо боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем; якщо виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів.

Прийняття виконавчого документу до виконання, відкриття виконавчого провадження є виконавчими діями в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», отже жоден з державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не може вчиняти такі виконавчі дії відносно самого Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в силу імперативних вимог частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий лист про зобов`язання органу державної виконавчої служби вчинити певні дії не може бути пред`явлений на примусове виконання до того самого суб`єкта (органу державної виконавчої служби), який є боржником за цим виконавчим листом.

Частиною другою статті 19 Конституції України (норма прямої дії) встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будучи державним органом, уповноваженим на примусове виконання рішень, боржник не може здійснювати примус до себе самого, тому покладення функції примусового виконання на самого боржника за судовим рішенням та виконавчим документом (або на його посадову чи службову особу) не узгоджується з принципом верховенства права, суперечить імперативним приписам закону та самій правовій природі виконавчого провадження.

Відтак, суд приходить до висновку про неправомірність дій та рішень державного виконавця щодо повернення виконавчого листа від 20.09.2021 у справі №761/24136/15-ц без прийняття до виконання, а тому скарга стягувача ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов до наступних висновків.

Вирішуючи справу в частині розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 452 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи містяться належні та допустимі докази на підтвердження витрат заявника (стягувача) ОСОБА_1 на професійну правову (правничу) допомогу адвоката, а саме: за вивчення матеріалів щодо справи, визначення стратегії захисту, вивчення судової практики 800 грн, за складання скарги на дії та рішення державного виконавця 800 грн, за інструкційну консультацію з самопредставництва в суді першої інстанції 800 грн, а загалом у розмірі 2400 грн.

Від інших учасників справи не надходило клопотань про зменшення розміру заявлених судових витрат чи заперечень щодо їх необґрунтованості або неспівмірності.

Заявлений розмір витрат є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 15, 133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи задоволення скарги заявника (стягувача), дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає судові витрати стягувача ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 2400 грн на відповідний орган державної виконавчої служби, а саме на Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 18, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 27 вересня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа у справі №761/24136/15-ц, виданого 20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 20 вересня 2021 року у справі №761/24136/15-ц, та відкрити відповідне виконавче провадження за цим виконавчим листом.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса місцезнаходження - 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 400,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: