Справа № 490/2843/17
н/п 2/490/1723/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Центральнийрайонний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Миколаєві, актовий запис про народження № 81.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_5 , з яким вона довгий час підтримувала тісні стосунки, та деякий час проживала з ним сумісно. ОСОБА_3 завжди визнавав себе батьком дитини, проявляв турботу, забезпечував матеріально.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла і його мати - ОСОБА_6 . Спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_2 .

На даний час існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки в разі визнання ОСОБА_3 , який помер до відкриття спадщини, батьком ОСОБА_4 , вона буде мати право на спадкування після смерті бабусі.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 30.03.2017 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П., та отримана останньою 03.04.2017 року.

Після виконання приписів ст.ст.27,187 ЦПК України, ухвалою від 10.05.2017 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання даної ухвали надійшли доповнення, які передані судді Черенковій Н.П. 23.05.2017 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в попередньому судовому засіданні.

Ухвалою від 29.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну (генотипоскопічну) експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України, та на вирішення експертів поставлені наступні питання:

1) Чи походить дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка міста Миколаєва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця міста Миколаєва, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та чи є він батьком ОСОБА_4 ?

Зобов`язано ОСОБА_1 прибути разом з дитиною на виклик експертної установи для відібрання зразків.

Зобов`язано Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи надати в розпорядження експертів установи гістологічний архів Балмасової Тамари Іванівни, 1957 року народження у вигляді шматочків внутрішніх органів, парафінових блоків та гістологічних препаратів, фрагмент крові висушеної на марлі від ОСОБА_6 .

Зобов`язано Миколаївську лікарню швидкої медичної допомоги надати в розпорядження експертної установи історію хвороби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні лікарні з 01 вересня 2013 року по 09 вересня 2013 року № 8083/1146, померлого у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а також надати в розпорядження експертів протокол розтину ОСОБА_3 та при наявності - гістологічні матеріали до нього.

Роз`яснено сторонам, що згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи відподання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У розпорядження експертів надано амбулаторну карту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року клопотання експерта задоволено. Викладено питання №1, поставлене на вирішення експерта у новій редакції: чи являється ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_4 . При цьому, постановлено забезпечити явку ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС України 26.11.2019 року об 11 год.

Зобов`язано також Миколаївську лікарню швидкої медичної допомоги надати в розпорядження експерта історію хвороби ОСОБА_8 , який знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 01.09.2013 року по 09.09.2013 року № 8083/1146, померлого у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано в розпорядження експерта протокол розтину ОСОБА_8 та гістологічні матеріали до нього, а також зразки кісткової тканини ОСОБА_8 . Провадження у справі зупинено.

30.01.2020 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою суду від 31.01.2020 року відновлено провадження у справі; до судового засідання постановлено викликати експерта Загинайченко О.Р. для надання пояснень щодо неможливості проведення експертизи.

У судовому засіданні 14.09.2020 року експерт ОСОБА_9 надав свої пояснення наступного змісту.

Для проведення експертизи необхідний біологічний матеріал дитини, її матері, а також кліткової тканини батька. На виконання ухвали суду, проведено відбір зразків матері та дитини та був наданий час 45 днів для того, щоб надати кліткову тканину батька. Оскільки, біологічний матеріал батька не був наданий, було постановлено про неможливість проведення експертизи. При цьому, матеріали отримані з лікарні: протокол розтину, результати гістології є недостатніми для проведення експертизи. Дана експертиза досліджує біологічний матеріал живих людей, а також останки померлих. Проведення ексгумації не входить до нашої компетенції. Основою для проведення даної експертизи є тільки біологічний матеріал. Гістологія матері померлого не може бути покладена в основу проведення такої експертизи, оскільки потрібний біологічний матеріал встановлює спочатку родинний зв`язок між матір`ю і сином, а потім вже за результатом встановлюється батьківство. Дана експертна установа таку складну експертизу не проводить.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року задоволено клопотання позивача та її адвоката щодо призначення посмертної молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручено експертам Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи.

На вирішення експертів поставлено питання чи був померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_4 , 2007 року народження. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

29.10.2020 року Миколаївське обласне бюро СМЕ повідомило, що бюро не проводить посмертну молекулярно-генетичну експертизу та рекомендовано звернутись до іншої експертної установи.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року відновлено провадження у справі, та слухання справи призначено на 09.12.2020 року.

Позивач та її адвокат до судового за сідання не з`явились.

Слухання справи неодноразово відкладалось.

Про дату судового засідання на 02.12.2021 року ОСОБА_1 повідомлена підрозписку

01.12.2021 року від імені представника позивача- адвоката Колесник Ю.В. надійшла заява без ЕЦП, в якій просила судове засідання відкласти на іншу дату, так як ОСОБА_1 знаходиться за межами України.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року заяву за вхідним № 8119 від 01.12.2021 року без ЕПЦ від імені представника ОСОБА_1 - адвоката Колесник Ю.В. про відкладення розгляду справи повернуто. Слухання справи відкладено на 24.02.2022 року. Роз`яснено право на надання заяви про слухання справи у відсутності сторони, на проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, просила про розгляд справи у її відсутності, та врахувати наступне.

Надані позивачкою докази свідчать про наявність дружних стосунків ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_10 , однак ніяким чином не підтверджують факту батьківства померлого щодо ОСОБА_4 2007 року народження.

Слухання справи відкладалось на 26.08.2022 року, 28.09.2022 року, 06.12.2022 року.

Позивач та її адвокат до судового засідання не з`явились, заяв про слухання справи у їх відсутності не надходило.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи необхідність вирішення справи у розумні строки, суд вважає, що достатніх правових і фактичних підстав для відкладення слухання справи на цей час немає.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч.ч.1, 2, п. 10 ч. 3ст. 2 ЦПК України)

Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2020 року у справі №9901/11/19 вказала,що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

У розумінні процесуального законодавства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені у ст. 223 ЦПК Україниє певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Крім того, як вказано у постанові ВС від 22.05.2019 (справа №310/12817/13) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що повідомлення про день, час та місце розгляду справи були направлені позивачу завчасно, з дотримання розумних строків розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання позивач не з`явився повторно, не повідомивши суд про причину неявки. Наразі будь-яких доказів наявності поважних причин неявки до суду позивач не надав.

Відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що позивач не з`являється в суд для розгляду справи без підтвердження поважності неявки, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про встановлення факту батьківства- залишити без розгляду.

Роз`яснити право на повторне звернення до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строки, та порядку , передбаченому ст.ст.353-356 ЦПК України.

Суддя: Н.П. Черенкова