Справа № 214/2388/22
2/214/3657/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 травня 2022 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до виконуючого обов`язки директора Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» Богославського Андрія Вячеславовича, Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки директора КП «Швидкісний трамвай» Богославського А.В. №38-к від 01.02.2022 року про відсторонення позивача; зобов`язати КП «Швидкісний трамвай» поновити його на роботі шляхом допуску до роботи на посаді водія трамвая пасажирського служби експлуатації депо 2 КП «Швидкісний трамвай»; стягнути з КП «Швидкісний трамвай» на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Оглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що остання подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

В порушення зазначених вимог процесуального закону, позивачем до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

В тексті позовної заяви представник позивача зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто, за вимогами, які випливають із трудових відносин, позивачі не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій справ: за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У позовній заяві позивач заявляє вимоги щодо: 1) визнання протиправним та скасування наказу №38-к від 01.02.2022 року про відсторонення його від роботи; 2) поновлення його на роботі шляхом допуску до роботи на посаді водія трамвая; 3) стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому суд зауважує, що поняття відсторонення від роботи і звільнення з роботи згідно положень чинного КЗпП України не є тотожними, оскільки поновлення на попередній роботі можливе лише в разі визнання незаконним звільнення працівника або переведення його на іншу роботу (що передбачає остаточне припинення попередніх трудових обов`язків працівником та отримання ним винагороди (заробітної плати) за виконану роботу) на відміну від відсторонення, яке передбачає лише тимчасове припинення виконання працівником трудових обов`язків без позбавлення займаної посади, та поновлення виконання працівником попередніх трудових обов`язків на займаній посаді після припинення обставин, що слугували причинами відсторонення.

Таким чином, оскільки позивач просить поновити його на роботі через незаконне відсторонення від роботи, що по своїй суті є призупиненням виконання трудових обов`язків, а не звільнення із займаної посади/роботи/професії, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі працівника, а тому, зокрема, позовна вимога про поновлення на роботі повинна бути оплачена судовим збором на загальних підставах, якщо позивач не має інших, передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», пільг.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Таким чином, за вимоги про визнання протиправним та скасування наказу №38-к від 01.02.2022 року та про поновлення позивача на роботі шляхом допуску до роботи на посаді водія трамвая, які є вимогами немайнового характеру, позивачу належить сплатити судовий збір у загальному розмірі 1984 грн. 80 коп. (992 грн. 40 коп. + 992 грн. 40 коп.).

Разом з тим, з приводу позовної вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.ст. 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення з роботи, і не входить до структури заробітної плати, оскільки середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України).

Крім того, абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Тобто, у випадку незаконного відсторонення від роботи підлягає стягненню саме середній заробіток, а не заробітна плата, які є різними за своєю правовою природою, на що вказує і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачується.

Враховуючи, що заявлена позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підпадає під пільги, встановлені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно подати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі, передбаченому п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж 992 грн. 40 коп.

Оскільки позивачем не обраховано та не вказано суму, яку належить стягнути у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відтак суд позбавлений можливості обрахувати та зазначити конкретний розмір судового збору, який належить сплатити позивачу за вимогу майнового характеру.

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Дніпропетровській області/Саксаганський район/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/о UA0004642, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, позивач має надати до суду позовну заяву з усунутими недоліками, що зазначені в цій ухвалі.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали для усунення недоліків, що викладені в ухвалі.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.