печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Медведєвої М.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кахраманова Р.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів , посилаючись на те що 31.01.2011р. ОСОБА_3 з відповідачем уклала договір № SАМDN 8120 банківського вкладу згідно якого передала грошові кошти у сумі 69500 дол.США , 4.03.2011р. внесено 15820,06, 16.03.2011р. 15000 дол.США , 6.04.2011р. 15463,71 дол.США , 6.04.2011р. 40 000 дол.США .2.02.2012р. ОСОБА_3 з відповідачем уклала договір № SАМDN 0702 банківського вкладу згідно якого передала грошові кошти у сумі 50000дол.США.27.02.2020р. позивач з ОСОБА_3 уклав договори відступлення права вимоги №1,№2 (цесії) згідно яких прийняв в повному обсязі права(вимоги) що випливають з грошового зобов`язання в складають право вимагати суми в розмірі 216 985,50 дол.США та 59 116,70 дол.США , що є залишком на депозитних рахунках станом на 1.02.2014р. . 28.02.2020р. звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, однак відповіді не отримав.Просить стягнути з відповідача 276 102,20 дол.США. В судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача надав відзив, вказував на те що з ОСОБА_3 були розірвані договори та 2.02.2012р. отримала кошти в розмірі 169 122,70 дол.США, 5.02.2013р. отримала 54422,67 дол.США , виписки по договорах надані позивачем не відповідають формі встановленій банком. В судовому засіданні просив відмовити в позові.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.06.2021р. відкрито провадження в порядку загального.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 7.10.2021р. призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Судом встановлено , що 31.01.2011р. ОСОБА_3 з відповідачем уклала договір № SАМDN 8120 банківського вкладу згідно якого передала грошові кошти у сумі 69500 дол.США , 4.03.2011р. внесено 15820,06, 16.03.2011р. 15000 дол.США , 6.04.2011р. 15463,71 дол.США , 6.04.2011р. 40 000 дол.США строком до 12 міс. під 9 % річних.

2.02.2012р. ОСОБА_3 з відповідачем уклала договір № SАМDN 0702 банківського вкладу згідно якого передала грошові кошти у сумі 50000дол.США. строком 366 дн. під 8,5 % річних.

Оригінали договорів банківського вкладу та оригінали квитанції про внесення грошових коштів на передбачений договором рахунок судом оглядалися в судовому засіданні, містяться в матеріалах справи копії .

27.02.2020р. позивач з ОСОБА_3 уклав договори відступлення права вимоги №1,№2 (цесії) згідно яких прийняв в повному обсязі права(вимоги) що випливають з грошового зобов`язання в складають право вимагати суми в розмірі 216 985,50 дол.США та 59 116,70 дол.США

28.02.2020р. позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, однак відповіді не отримав.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Представник відповідача вказував що з ОСОБА_3 були розірвані договори та 2.02.2012р. отримала кошти в розмірі 169 122,70 дол.США, 5.02.2013р. отримала 54422,67 дол.США , що підтверджується випискою банку.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Тобто порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Первинні документи банку складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі). До їх обов`язкових реквізитів віднесено: назву документа (форми); дату й місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст й обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) й інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Окрім них, до обов`язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (окрім перелічених вище), також належать: назва одержувача коштів; номери рахунків; назва банку (одержувача та платника коштів); сума операції (цифрами й словами) - суму операції може бути відображено лише цифрами, якщо цей документ формують за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами НБУ.

Інформацію, наведену в первинних документах, систематизують у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри бухобліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища й підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. До регістрів бухобліку належать й особові рахунки та виписки з них, які банки також повинні складати на паперових носіях чи в електронній формі.

Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (положення статті 5 ЦПК України).

Положеннями статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту».

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Позивач в судовому засіданні вказував, що відділення банку за адресою АДРЕСА_1 в 2012р. не знаходилось, тому кошти ОСОБА_3 не отримала.

Суд, приймає до уваги , що позивач не вказав в якому відділенні банку були отримані виписки по рахунках договорів в 2014р. Також встановлено , що сама ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом про стягнення коштів по іншому договору банківського вкладу, в зв`язку з неповерненням коштів.

Отже, виписка з рахунків надана позивачем за 2014р. не відповідає зазначеним вимогам та не надана відповідно до умов договору банківського вкладу, укладеного між ОСОБА_3 і банком, то такий документ є не належним доказом .

Таким чином в судовому засіданні встановлено , що договори укладені між ОСОБА_3 та банком розірвані та 2.02.2012р. отримала кошти в розмірі 169 122,70 дол.США, 5.02.2013р. отримала 54422,67 дол.США

При таких обставинах суд приходить до висновку , що позовні вимоги про стягнення коштів є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст..141 України, в зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 625,1048,1050,1070 ЦК України, 12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_2

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, 1-Д

Дата складання повного тексту 11.02.2022р.

Суддя Остапчук Т.В.