СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/22470/19

пр. № 2/759/637/22

20 вересня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кириленко Т.В.;

за участю секретаря судових засідань Істоміної О.Г.;

представника позивача ОСОБА_4;

представника 3-ї особи ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Алієва Гусейн Азіз Огли, 3-ті особи Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Акціонерне товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46685692 від 27.04.2019р.

Позов обґрунтовано тим, що 14.08.2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір № 2628/0808/45-031. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за даним договором, 14.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено іпотечний договір № 2628/0808/45-031-Z-1, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим номером № 2610. Згідно п. 2 даного договору на забезпечення виконання основного зобов`язання позивач передає в іпотеку ВАТ «Сведбанк» належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . У подальшому ПАТ «Альфа-Банк», у відповідності до умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеного між АТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» набуло усіх прав кредитора за зазначеним кредитним договором.

Позивач зазначає, що 25.07.2019 року із інформаційної довідки № 175130601 йому стало відомо, що державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Г.А. огли було внесено запис про право власності № 31381292 від 27.04.2019 року, відповідно до якого у АТ «Альфа - Банк» виникло право власності на вищезазначене нерухоме майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі невиконання позивачем своїх зобов`язань відповідно до умов іпотечного договору № 2628/0808/45-031-Z-1 від 14.08.2008 року. Підставою внесення реєстраційного запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46685692 від 27.04.2019 року.

Позивач стверджує, що це рішення є протиправним та таким, що винесене із грубим порушенням чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, із огляду на те, що у зазначеній квартирі проживав малолітній син позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання. Позивач зазначає, що державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності без попередньої згоди органу опіки та піклування, що суперечить вимогам Закону України «Про охорону дитинства».

Крім цього позивач посилався на те, що вказана вище квартира є єдиним місцем проживання його та його дітей, її загальна площа не перевищує 140 кв.м., а тому, зазначене майно являється таким, що відповідає вимогам підпункту першого пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а отже не може бути примусово стягнуто (відчужено) без згоди власника протягом дії зазначеного Закону.

Також позивач посилається на те, що іпотекодержателем було порушено умови зазначеного іпотечного договору у частині щодо направлення вимоги про виконання умов кредитного договору.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року було відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 64).

06.08.2020 року від представника третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких той заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до умов кредитного договору № 2628/0808/45-031 від 14.08.2008 року позичальник зобов`язався не допускати протягом дії цього договору випадків набуття дитиною права власності або користування, щодо предмета іпотеки. Крім того під час укладення іпотечного договору № 2628/0808/45-031-Z-1 від 14.08.2008 року іпотекодатель засвідчив, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватись предметом іпотеки. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, реєстрація місця проживання неповнолітньої особи - ОСОБА_3 , 2017 року народження, у квартирі, що є предметом іпотеки була здійснення вже після укладення іпотечного договору, без згоди іпотекодержателя, що є прямим порушення умов іпотечного договору. Також представник третьої особи зазначив, що у даному випадку не підлягають застосуванню положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки звернення стягнення на квартиру позивача здійснено не в примусовому порядку, а на підставі іпотечного застереження, тобто у позасудовому порядку за згоди іпотекодателя, про що свідчить його підпис у іпотечному договорі. Крім цього представник третьої особи звертає увагу на те, що під час укладення кредитного та іпотечного договорів місце фактичної реєстрації та проживання позивача була адреса: АДРЕСА_3 , а сам по собі факт не отримання повідомлення від банку не може стати підставою для задоволення позову, у випадку коли сам позивач діяв недобросовісно, не отримуючи кореспонденцію від кредитора (а.с. 74-80).

У судовому засіданні 26.01.2021 року до участі у розгляді справи було залучено третю особу - ОСОБА_2 , оскільки наразі саме вона є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2020 року (а.с. 133-138).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 211-212).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ «Альфа-Банк» проти задоволення позовних вимог заперечувала із підстав, викладених у письмових поясненнях.

Відповідач та представники решти третіх осіб в судове засідання не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином, відзиву чи заперечень на позовну заяву не подали, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника 3-ї особи ПАТ "Альфа-Банк", дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2628/0808/45-031, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США на строк до 14.08.2037р. включно зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,40% річних для розрахунку за квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 81-89).

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за даним договором, 14.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 2628/0808/45-031-Z-1, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим номером № 2610 (а.с. 15-20).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином вимог за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 10.08.2018р. виникла заборгованість в розмірі 56 705,95 доларів США, з яких 37 446, 66 доларів США - заборгованість за кредитом, 12 700,06 доларів США - заборгованість по відсотках, 6 559,23 доларів США - пеня.

15.06.2012р. року між ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Свідбанк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., та АТ «Альфа Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого АТ "Альфа Банк" набув право вимоги за кредитними договороми, в тому числі за договором від 14.08.2008р., позичальником згідно якого є ОСОБА_1

23 січня 2019 року АТ "Альфа Банк" на ім`я ОСОБА_1 , із зазначенням двох адрес: АДРЕСА_2 , а також АДРЕСА_3 надіслало повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки про наявність заборгованості за кредитним договором в розмірі 56 705,95 доларів США з попередженням, що в разі невиконання вимоги в 30-ти денний строк АТ "Альфа Банк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». До повідомлення долучено копію реєстру згрупованих відправлень відділення поштового зв`язку м. Чернігів-24, відправник АТ «Альфа Банк», з підтвердженням оплати вартості відправлення та відбитком поштового відділення про відправлення 25 січня 2019 року, а також копії конвертів (а. с. 90-95).

27.04.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієвим Гусєйом Азізом огли, на підставі зазначеного вище іпотечного договору, здійснив реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за іпотекодержателем - АТ «Альфа - Банк» (а.с. 21).

30.03.2020р. АТ "Альфа Банк" та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, згідно якого кв. АДРЕСА_4 була продана 3-й особі ОСОБА_2 (а.с. 133).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

Згідно із статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положеннями частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п. 11 іпотечного договору від 14.08.2008 року іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем Основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо Іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунуння порушення Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту Договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції яка надається іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправленні Іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення Основного зобов`язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий Іпотекодавцем особисто у Іпотекодержателя.

З досліджених матеріалів реєстраційної справи на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що державному реєстратору іпотекодавцем АТ "Альфа Банк" надано копію повідомлення без дати на ім`я ОСОБА_1 , із зазначенням двох адрес: АДРЕСА_2 , а також АДРЕСА_3 з вимогою сплатити борг за кредитним договором в сумі 56 705,95 доларів США, що становить 1 537 377,30 грн, з попередженням, що в разі невиконання вимоги в 30-ти денний строк АТ Альфа Банк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». До повідомлення долучено копію реєстру згрупованих відправлень ВПЗ м. Чернігів, відправник АТ "Альфа Банк" від 23.01.2019р., з підтвердженням оплати вартості відправлення, відбитком поштового відділення про відправлення 25 січня 2019 року, а також копіями конвертів про повернення відправлення за письмовою заявою відправника (а. с. 90-95).

При цьому в матеріалах реєстраційної справи відсутній рекомендований лист про особисте вручення адресату вказаного повідомлення, або лист, що отриманий Іпотекодавцем особисто у Іпотекодержателя.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу)

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Таким чином, іпотекодержатель не виконав свого обов`язку, передбаченого як Законом України «Про іпотеку», так і Порядком № 1127, що унеможливило встановлення реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, а тому суд вважає, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ "Альфа Банк" проведена всупереч норм чинного законодавства.

Крім того, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон N 1304-VII, який був чинним на час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності квартири за ПАТ "Альфа-Банк, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону N 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону N 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону N 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону N 898-IV).

Отже, Закон N 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель.

Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону N 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон N 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_4 , в якій зареєстрований з 23.10. 2008 року разом з членами своєї сімї станом на час винесення рішення - 27.04.2019р.

Згідно із ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Отже, ОСОБА_1 проживав у квартирі АДРЕСА_4 , загальна площа якої не перевищує 140 кв. м, відомостей про наявність іншого нерухомого майна у власності ОСОБА_1 матеріали справи не містять, добровільної згоди на відчуження спірного майна він не надавав, а тому рішення державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46685692 від 27.04.2019р. суперечить ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Разом із тим суд зазначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та, з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Однак, у даній справі позов пред`явлений до державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Алієва Гусейн Азіз Огли.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)».

У справі, що розглядається встановлено, що спір виник між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» та щодо права власності на предмет іпотеки, а тому державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієв Гусєйн Азіз Огли є неналежним відповідачем.

Враховуючи той факт, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, про що представнику позивача було роз`яснено, однак позивачем не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача - державного реєстратора, належним - особою, право власності якої зареєстровано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити саме із зазначених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 33, 35, 37 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 259, 265, 268, 273, 280-282, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Алієва Гусейн Азіз Огли, 3-ті особи Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Акціонерне товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Кириленко