ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/4038/22
Провадження № 22-ц/821/1547/22
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Держава Україна в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державна казначейська служба України

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 Держави Україна, в особі Головного правління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду із позовом до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що він, майор поліції, проходив службу на посаді старшого слідчого організаційно-методичного відділу СУ ГУНП в Черкаській області в період з 07.11.2015 року по 27.07.2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року у справі № 580/473/22 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;зобов`язано ГУНП в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням висновків мотивувальної частини рішення суду.

Протиправними діями ГУНП в Черкаській області йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому, як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встигав закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості.

Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати чому я став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін.

Ним витрачено значний проміжок часу на захист своїх прав у суді. Окрім того, тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності як держаних так і органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час розгляду його заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались.

Дане порушення його прав прямо впливає на належне пенсійне забезпечення.

Розрахунок моральної шкоди він здійснює наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, розмір якої у січні 2022 року для працездатних осіб становить 6500 грн. З листопада 2021 року по серпень 2022 року минуло 10 місяців. Розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 65000 грн.

На підставі наведеного, просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 65000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2022 року В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, м. Черкаси. вул. Смілянська, 57), Державної казначейської служби України (, м. Київ. вул. Бастіонна, 6) про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що суд вважає що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами те, що тривалість порушених прав позивач становить 10 місяців. При цьому, суд зазначає, що сама наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача (ГУНП в Черкаській області) не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягає не лише факт порушення прав позивача, але і факт завдання йому моральної шкоди. Отже, позивачем не надано суду і належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, а також не доведений і причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та завданою йому шкодою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом 1 інстанції не враховано, що протиправними діями Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття , пригнічений настрій. Також, він є пенсіонером, інвалідом ІІ групи та мав законні очікування на перерахунок пенсії, який не відбувся. Також вказує, що судом 1 інстанції не було враховано практику Європейського суду з прав людини та не враховано практику Великої Палати Верховного Суду у справах №216/3521/16-ц, №920/715/17.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У листопаді 2022 року представник Державної казначейської служби Ярош Сергій подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказує, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача та вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін. Стверджує, що саме по собі визнання судом бездіяльності органу Національної поліції та зобов`язання цього органу надати позивачу довідку про грошове забезпечення, яка необхідна для перерахунку пенсії не свідчить про завдання моральної шкоди апелянту, враховуючи, що рішенням суду адміністративної юрисдикції права позивача в сфері пенсійного забезпечення були поновлені і це поновлення прав є справедливою сатисфакцією позивача.

У листопаді 2022 року представник ГУНП в Черкаській області Желізняк Юлія подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральних страждань, характеру немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, погіршення стану здоров`я. Стверджує, що позивач не зазначає, якими конкретно діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, так як наявність рішення про зобов`язання надати позивачу довідку про розмір грошового забезпечення не є єдиною й безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

31 жовтня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 Держави Україна, в особі Головного правління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року у справі № 580/473/22 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;зобов`язано ГУНП в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням висновків мотивувальної частини рішення суду.

Разом з тим, позивачем не надано судового рішення, яке набрало законної сили, та яким визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, у зв`язку з чим йому завдано моральної шкоди.

Крім того, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач вказує на те, що за кожен місяць порушеного права на соціальний захист (який становить з листопада 2021 року по серпень 2022) він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, розмір якої у січні 2022 року для працездатних осіб становить 6500 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що звертаючись до суду з даним позовом до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року у справі № 580/473/22 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;зобов`язано ГУНП в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням висновків мотивувальної частини рішення суду; в задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

До позовної заяви додано копію вищевказаного судового рішення. При цьому, на вказаній копії судового рішення відсутня відмітка про набрання вказаним рішенням законної сили.

Крім того, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач вказує на те, що за кожен місяць порушеного права на соціальний захист (який становить з листопада 2021 року по серпень 2022) він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, розмір якої у січні 2022 року для працездатних осіб становить 6500 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, зазначеними позивачем у позові.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно з частиною першою статті1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з пунктами 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Ураховуючи викладене, для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1173 ЦК України.

Питання про відшкодування моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначила, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті1173 ЦК України.

Визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив та чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Ураховуючи викладене, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачеві посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом. Шкода відшкодовується незалежно від вини.Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 посилався на факт протиправної бездіяльності ГУНП в Черкаській області, встановленої судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Дослідивши наявні у справі докази, правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із недоведеності позивачем заявлених вимог за відсутності належних і достатніх доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями органу державної влади.

Позивач посилається на сам факт наявності рішення адміністративного суду, яким визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, проте, будь-яких інших обставин, зокрема щодо заподіяння позивачу моральної шкоди, причинного зв`язку між такою шкодою та діями відповідача судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам лише факт ухвалення вищевказаного рішення адміністративним судом не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачу моральної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності підстав для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, саме лише посилання позивача на те, що йому заподіяна моральна шкода, також не може бути підставою для задоволення позову без надання належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору правильно дійшов висновку щодо недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що згідно зі статтею81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 Держави Україна, в особі Головного правління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко