Справа № 128/2209/22

08 грудня 2022 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Дусанюк Н.О.
у відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , підписаною представником згідно з ордером ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,
Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання 07.12.2022 учасники справи не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цепляєв С.В. попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 07.12.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судом установлено, що позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_3 з 12.08.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2015 було розірвано, що підтверджується його копією (а.с. 4).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін по справі народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.11.2017 (а.с. 8).
З копії довідки № 567, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 26.10.2017, убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
З копії довідки № 748, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 09.10.2018, убачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Відповідно до копії довідки-інформації № 01-26/29 від 28.01.2022, виданої Комунальним закладом «Вінницький ліцей № 10», ОСОБА_4 навчається в Комунальному закладі «Вінницький ліцей № 10 Вінницької міської ради» з 01 вересня 2018 року (а.с. 11).
Згідно з копією довідки від 01.07.2022, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Якушинецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Якушинецька АЗПСМ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стоїть на обліку у сімейного лікаря та гастроентеролога. До сімейного лікаря з дитиною звертається виключно матір, батько дитини жодного разу з приводу здоров`я сина не звертався (а.с. 12).
Відповідно до копії відповіді на запит № 116087566 від 27.09.2021, ОСОБА_7 05.04.2021 виїхав за кордон, 07.08.2021 в`їхав на територію України (а.с. 14).
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно до яких вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27.09.1991, тобто з часу її ратифікації Україною.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимога зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зміни способу стягнення аліментів.
Аналогічний правовий висновок у міститься постанові Верховного Суду від 17.02.2020 (справа № 459/2189/18).
Звертаючись з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач ОСОБА_1 посилається на збільшення витрат на утримання дитини та те, що у відповідача покращився матеріальний стан, а саме: у 2020-2021 роках він неодноразово виїжджав за кордон у Республіку Польща, крайній раз 07.08.2021, де працює за контрактом до теперішнього часу.
Однак з долучених до позову доказів не вбачається, що відповідач ОСОБА_3 працює у Республіці Польща та отримує дохід.
Разом з тим, підставами для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є недостатній їх розмір, визначений до стягнення рішенням суду від 19.10.2018, оскільки з часу ухвалення такого рішення пройшло більше чотирьох років, щорічно змінювався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також збільшувалися потреби дитини сторін по справі. Установлено, що аліментів, визначених в твердій грошовій сумі 1500,00 грн щомісячно, в даний час недостатньо для гармонійного розвитку дитини.
При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідач є особою працездатного віку, син сторін ОСОБА_4 часто хворіє та має вроджені хвороби, що підтверджується довідкою сімейного лікаря, відвідує навчальний заклад.
Крім того, установлено, що погіршилось матеріальне становище позивача, яка з 27.04.2022 припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується відповідною інформацією з ГУ Державної податкової служби Вінницької області (Вінницьке ДПІ) про припинення підприємницької діяльності.
У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
За вказаних вище обставин суд доходить висновку, що аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, в сумі з коштами позивача, які витрачаються на утримання дитини, буде достатньо для гармонійного розвитку сина сторін по справі ОСОБА_4 .
Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Тому стягнення аліментів у новому розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача слід розпочинати з дня набрання даним рішенням законної сили.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, від сплати якого була звільнена позивач ОСОБА_1 при подачі даного позову до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 259, 263-265, 267, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2018 по справі № 128/1057/18 з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним судовим рішенням законної сили, і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.
З дати набрання рішенням суду законної сили припинити стягнення аліментів за виконавчим документом, виданим на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2018 по справі № 128/1057/18.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення 08.12.2022.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА