ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-218/11
провадження № 2/753/2168/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Сирбул О.Ф.
за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.
представника позивача Перегудова І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,
Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі по тексту - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_2 ) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.
Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу 1 кредит в іноземній валюті в сумі 190 000,00 доларів США 00 центів, а відповідач 1 зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 26.12.2022 року. Відповіадч 1 зобов`язувався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, що складається із суми строкових процентів та строкової суми основного боргу, 26 числа кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтет ний платіж. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,4 % ічних.
З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, між позивачем, відповідачем 1 та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_2 ) укладено договір поруки № 170166 від 26 грудня 2007 року (далі по тексту - Договір поруки). Відповідно до умов Договору поруки, відповідач 2 зобов`язується відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем 1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність відповідача 1 та відповідача 2 є солідарною. Згідно п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання відповідачем 1 його зобов`язань за Кредитним договором, позивач має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до відповідача 2.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач 1 всупереч умов Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованихм процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.
Ухвалою суду від 18 вересня 2009 року відкрито провадження у справі, призначено справу до попереднього судового засідання.
Ухвалою суду від 18 вересня 2009 року в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 10 березня 2011 року позов залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2011 року, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року скасовано, справу направлено до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду по суті.
Відповідно до доповідної записки голові Дарницького районного суду м. Києва, 02 травня 2018 року під час проведення інвентарцізації архівних судових справ та документообігу суду, було виявлено цивільну справу № 02/2-218/11, яка 15 червня 2022 року повернулась до Дарницького районного суду м. Києваз ухвалою Апеляційного суду м. києва від 01 червня 2011 року для розгляду по суті. Станом на 02 травня 2018 року справа передана судді для розгляду по суті не була.
Відповідно до протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 08 травня 2018 року справу призначено суддю ОСОБА_3
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2020 року справу передано судді Сирбул О.Ф., у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року прийнято до провадження цивільну справу. Призначено підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року призначено справу до розгляду по суті. Підготовче засідання закрито.
Ухвалою суду від 06 липня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено позивача АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект».
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідачі у судові засідання систематично не з`являлись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та у встановленому законом порядку, поважні причини неявки суду не повідомляли, заяв про розгляд справи за своєї відсутності або відкладення розгляду справи до суду від них не надходило.
У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористались своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням своєї позиції щодо позовних вимог.
Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників судової справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу 1 кредит в іноземній валюті в сумі 190 000,00 доларів США 00 центів, а відповідач 1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 26.12.2022 року.
Відповіадч 1 зобов`язувався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, що складається із суми строкових процентів та строкової суми основного боргу, 26 числа кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,4 % ічних.
З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, між позивачем, відповідачем 1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 170166 від 26 грудня 2007 року (далі по тексту - Договір поруки).
Відповідно до умов Договору поруки, відповідач 2 зобов`язується відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем 1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність відповідача 1 та відповідача 2 є солідарною.
Згідно п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання відповідачем 1 його зобов`язань за Кредитним договором, позивач має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до відповідача 2.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як зазначає позивач у позовній заяві загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача 1 станом на 14.07.2009, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 204 658,79 доларів США 79 центів, що за курсом НБУ становить 1 560 400,54 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 186 632,14 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 422 958,09 грн.; заборгованість за відсотками - 16 430,60 доларів США, що за курсом НБУ становить 125 273,47 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 365,41 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 786,03 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 1 230,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 9 382,95 грн.
12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № 1.
Таким чином, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «УкрСиббанк» втратив такі права.
Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За приписами ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частиною 1 статті 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 3.5. договору факторингу № 1 клієнт зобов`язується за власний рахунок повідомити кожного боржника і гаранта про відступлення прав вимог за формою згідно з Додатком 3 до цього договору протягом 30 робочих днів з дати відступлення.
При цьому, матеріали позову не містять будь-яких належних доказів на підтвердження того, що сторони договору повідомили відповідачів щодо відступлення прав вимоги особисто або через сайт, у встановленому законом порядку.
Однак, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Стаття 517 ЦК України передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Проте, позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними.
Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.
Розмір грошової вимоги позивач обґрунтовує розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, виконаним позивачем.
Однак, такий розрахунок не є первинним документом, не містить інформації про підстави нарахування зазначеної в позові суми, її складових, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.
Окрім того, подаючи позовну заяву, позивач зазначає рівень заборгованості за кредитним договором станом на 14.07.2009, при цьому не вказуючи за який період часу дана заборгованість виникла.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України).
За таких обставин суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження наявності та розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із його недоведеністю.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: