Справа № 444/2854/22
Провадження № 2/444/968/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

17 листопада 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення йому додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги мотивує тим, що його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 . Його рідною сестрою є ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 як члену колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Злагода» на підставі розпорядження голови Жовківської РДА від 22.05.2001 року № 352 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Злагода», розміром 0,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_2 04.02.2003 року було складено заповіт в рівних частинах на користь ОСОБА_4 та на його користь.

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай).

Позивач зазначає, що йому не було відомо про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , в тому числі і в його користь.

Він завжди вважав, що дочка померлої ОСОБА_2 , а його рідна сестра, ОСОБА_4 , є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті їх матері і вона прийняла таку.

Вказує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і він, як рідний брат померлої, зважаючи на відсутність спадкоємців першої черги, оскільки вона була незаміжня, не мала дітей, їх батьки померли ще раніше, звернувся у Третю львівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та видачу йому свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З.В. 02.09.2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НРО № 328315, яке зареєстроване в реєстрі за № 3-257, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру.

Позивач стверджує, що приблизно в цей період він дізнався, що його рідною сестрою не було прийнято та не оформлено спадщини після смерті їх матері, а також те, що мати склала заповіт не тільки в користь сестри, а і в його користь.

Звернувшись у Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області по питанню спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він дізнався, що станом на 29.08.2022 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалася, в той же час листом № 243/01-16 від 29 серпня 2022 року Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ним як спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що в нього є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він вважав, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка, а його рідна сестра, ОСОБА_4 , а тим більше, він не міг навіть уявити, що склавши заповіт, мати висловила волю заповісти майно не тільки рідній сестрі, ОСОБА_4 , а йому теж.

Як наслідок він і не піднімав питання спадкування майна після смерті матері до того часу, поки не дізнався про існування, та зміст заповіту вже в процесі спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Крім того зазначає, що в нього в будь-якому випадку були ще інші поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, навіть якби він був обізнаний із змістом заповіту раніше. Так, в нього є значні проблеми із здоров`ям, внаслідок чого він є особою з I (першою) групою інвалідності.

Позивач вважає, що наведені ним обставини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, а тому просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 17.11.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (арк.спр. 8).

Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач не заперечує проти позову, справу просять розглянути на розсуд суду (арк.спр.36-37).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

А тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Лавриків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 09.09.1997 року (арк.спр.10-11).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яке видане 25.09.1957 року, встановлено, що його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (арк.спр.14).

Те, що батьки позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1955 року підтверджується викладеним у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_3 , яке видане 24.08.1955 року (арк.спр.15).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , яке видане 01.09.1956 року, встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (арк.спр.16).

Викладеним у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 026609, який виданий 22.08.2007 року, стверджується про те, що ОСОБА_2 як члену колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Злагода» на підставі розпорядження голови Жовківської РДА від 22.05.2001 року № 352 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Злагода», розміром 0,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (арк.спр.17).

Як встановлено із копії заповіту, який складений 04.02.2003 року ОСОБА_2 та посвідчено ОСОБА_6 , секретарем виконкому Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області, на випадок своєї смерті вона зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що законом матиме право заповіла в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , тобто позивачу по справі (арк.спр.18).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 , яке видане Лавриківською сільською радою Жовківського району Львівської області 06.07.2005 року (арк.спр.19).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Суд враховує наведені позивачем доводи в позовній заяві про те, що йому не було відомо про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 .

Суд враховує, що позивачу ОСОБА_1 державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. В. 02.09.2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НРО № 328315, яке зареєстроване в реєстрі за № 3-257, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.спр.20).

Спадщина складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 1 (першим) об`єднаним загоном державної спеціальної служби транспорту 19.03.2015 року. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.04.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 9533481.

Видача даного свідоцтва підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69911929 від 02.09.2022 року (арк. спр. 21).

Право власності на дану квартиру зареєстроване на позивача, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 308817376 від 02.09.2022 року (арк. спр. 22).

Як зазначає позивач в позовній заяві, саме в цей період він дізнався, що його рідною сестрою не було прийнято та не оформлено спадщини після смерті їх матері, а також те, що мати склала заповіт не тільки в користь його сестри, а і в його користь.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69871040 від 29.08.2022 року, встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 29.08.2022 року спадкова справа не відкривалася (арк.спр.23).

З листа Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області № 243/01-16 від 29 серпня 2022 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ним як спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини (арк.спр.24).

З довідки за Вих № 1110, яка видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 08.09.2022 року, встановлено, що ОСОБА_2 , 1928 року народження, до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 (арк.спр.25).

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з довідкою за Вих. № 1189, яка видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 28.09.2022 року, ОСОБА_2 , 1928 року народження, до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_2 (арк.спр.26).

Тобто, спадкоємців, які б прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не був зареєстрований з матір`ю, ОСОБА_2 , на день її смерті, йому в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_2 , необхідно було звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак він цього не зробив.

Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до обставин викладених у позовній заяві, причиною пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 є те, що він є особою похилого віку, особою з інвалідністю, має певні проблеми із здоров`ям,а крім того, йому не було відомо про заповіт, який був складений в його користь та користь його сестри їх матір`ю.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що спору про спадкування не існує, а сама спадщина відповідно до вимог ст. 1277 Цивільного кодексу України відумерлою не визнана, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, позивач має право на її прийняття як спадкоємець.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право па спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд враховує те, що позивач ОСОБА_1 підставно звернувся до суду із цим позовом, оскільки у інший спосіб захистити своє право можливості немає.

Суд дійшов висновку, що необізнаність позивача із наявністю та змістом заповіту, складеного від імені його матері, ОСОБА_2 , в користь його рідної сестри, ОСОБА_4 , а також в його користь є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того суд враховує, що позивач являється особою з I (першою) групою інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 від 28.10.2015 року (арк.спр.13).

Також суд бере до уваги, що крім позивача, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 немає.

Встановлені судом обставини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є поважними, а тому право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, ч.3 ст.200, ст.ст.206, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 09.09.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ), додатковий трьохмісячний строк достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня вступу рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.11.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.