Справа № 347/290/22
Провадження № 2/347/269/22
У Х В А Л А

Іменем України

18.05.2022 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Косівської міської ради та рішення виконавчого комітету Косівської міської ради, заявленого в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення регулярного порядку спілкування з сином на території проживання батька,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Косівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення регулярного порядку спілкування з сином на території проживання батька, по якій призначено судове засідання на 31.05.2022 року о 09:00 годині.

16.05.2022 року позивач звернувся до суду із заявою про зупинення висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Косівської міської ради та рішення виконавчого комітету Косівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у визначенні способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову передбачені статтею 151 ЦПК України, і їх недодержання при подачі заяви про забезпечення позову має наслідком повернення її заявнику, про що суд постановляє ухвалу (ч.10 ст.153 ЦПК України).

Дослідивши матеріали вказаної заяви, під час виконання вимог ст.153 ЦПК України, судом було встановлено невідповідність заяви ч. 6 ст. 151 ЦПК України, якою передбачено необхідність доручення до заяви документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» передбачено розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 496,20 грн. (ч.2 ст.4).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічний правовий висновок з цього приводу висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), де зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Частиною 10 ст.150 ЦПК України регламентовано заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у разі якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо участі у вихованні дитини, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть вирішити його в судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки та піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується з рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки ч. 3 ст. 159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору (Постанова Верховного Суду від 9 червня 2021 року у справі № 370/408/19).

Позовні вимоги ОСОБА_1 полягають у визначенні регулярного порядку спілкування з сином на території проживання батька, а вимоги заяви про забезпечення цього позову полягають у зупиненні висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Косівської міської ради та рішення виконавчого комітету Косівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у визначенні способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, внаслідок відмови уповноваженого органу у врегулюванні порядку спілкування заявника із сином ОСОБА_1 з метою встановлення такого порядку звернувся до суду із вказаним позовом, а рішення, про зупинення яких клопоче заявник в порядку забезпечення позову, не впливають на обсяг прав та обов`язків сторін у справі та не обмежують права позивача.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, при цьому заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду із такою заявою.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення регулярного порядку спілкування з сином на території проживання батька, повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: Драч Д.С.