Справа № 562/294/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., при секретарі Дацишиній Р.В., за участю відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Здолбунів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , просило ухвалити рішення про стягнення солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по кредитному договору від 21.11.2013 року, всього в сумі 14 982 грн. 64 коп. та понесених судових витрат по справі.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 21 листопада 2013 року між ПАТ "Приватбанк" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_5 зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, станом на день смерті заборгованість становить всього 14 982 грн. 64 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 10 477 грн. 44 коп., заборгованість за відсотками 2 252 грн. 60 коп.

Спадкоємцями позичальника є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, та як постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 02 жовтня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" визнали частково щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, в задоволенні решти позовних вимог просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено 21 листопада 2013 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк" (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство КБ "ПриватБанк"), в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить укладений між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Станом на 01.12.2021 року заборгованість становить всього 12 730 грн. 04 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 10 477 грн. 44 коп., заборгованість за відсотками 2 252 грн.60 коп., згідно розрахунку заборгованості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Окрім цього, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Між тим, матеріали справи не містять підтверджень, що ОСОБА_5 розумів, ознайомився та погодився з Умовами, Правилами, Тарифами банківських послуг, підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів саме у нарахованих банком порядку і розмірі.

Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, окрім особистих даних останнього, не містить жодних даних щодо умов кредитування.

Отже, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово ним змінювались, тобто кредитор міг додати до позовної документи, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Зі свого боку, попри покликання на те, що ОСОБА_5 підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, ознайомився з Тарифами, позивач додає до позову витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", з якого не вбачається, що він стосуються саме кредитної картки, отриманої ОСОБА_5 21 листопада 2013 року.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову в частині стягнення відсотків на прострочений кредит, оскільки такі вимоги недоведені та безпідставні.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічних висновків у своїй постанові від 03.07.2019 року дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

Згідно копії матеріалів спадкової справи № 51/2020 заведеної до майна померлого ОСОБА_6 , спадщину прийняла відповідач ОСОБА_3 , оскільки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відмовилися від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Норми ст. 1218 ЦК України передбачають, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Норми ст. 1282 ЦК України застосовуються у разі додержання кредитором вимог ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право та не є строком позовної давності.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15.

Між тим, під поняттям "вимоги" розуміється не лише пред`явлення кредитором позову до суду, але й надіслання ним новому боржнику спадкоємцю після смерті первісного боржника письмової вимоги в довільній формі, де було би вказано про необхідність сплатити заборгованість.

Судом з`ясовано із вихідних даних письмової претензії кредитора (в порядку ст. 1281 ЦК України) від 29.06.2021, яка адресована Здолбунівській районній державній нотаріальній конторі, що позивачу стало відомо про смерть спадкодавця ОСОБА_5 .

З листом-претензією до спадкоємця кредитор звернувся 28.09.2021, тобто у межах 6-місячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Таким чином кредитором додержано положення ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, а тому цивільно-правова відповідальність відповідача перед банком є обґрунтованою.

Вимоги кредитора відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Отже, ОСОБА_3 , як спадкоємець померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст.ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язана задовольнити вимоги кредитора.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача ОСОБА_3 тіла кредиту в сумі 10 477 грн. 44 коп.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1734 грн. 97 коп. (10 477 грн. 44 коп. х 2 481грн.00 коп. /14 982 грн. 64 коп.).

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", заборгованість по кредитному договору від 21.11.2013 року, а саме заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 477 (десять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 44 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 1 734 (одна тисяча сімсот тридцять чотири) грн. 97 коп., а всього на загальну суму 12 212 (дванадцять тисяч двісті дванадцять) грн. 41 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 16 травня 2022 року

Суддя: Ю.А. Ковалик