Справа №534/1349/22
Провадження №2/534/818/22
15 листопада 2022 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді Солохи О.В.
за участі: секретаря судового засідання Гончар С.Т.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа державний нотаріус Горішньоплавнівського державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. про зняття арешту з майна,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому прохає скасувати арешт з усього майна, в тому числі з нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та скасувати заборону відчуження такого майна, що накладено в рамках завершеного та знищеного виконавчого провадження № 5056006 з виконавчого листа № 2/534/711/13 від 06.04.2011.
Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її донька ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 та неповнолітня донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном якої є ОСОБА_1 . Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 стало відомо про накладення арешту на майно померлої доньки ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 25.10.2022 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони та учасники в судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника. На задоволенні позовних вимог наполягає.
Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) правом подання відзиву на позо не скористався.
Третя особа державний нотаріус Горішньоплавнівського державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. звернулася на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.
Згідно з копії свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1996 виданого згідно розпорядження від 25.10.1996 № 1225 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 1/2 част., та ОСОБА_4 1/2 част. (а.с.9).
Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 20.04.2007 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_6 » (а.с.17).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.16).
Рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області від 21.12.2010 № 586, ОСОБА_1 було призначено опікуном над ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та над її майном (а.с.14).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.15).

Як убачається з постанови державного нотаріуса Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Полтавської області Пащенко Т.Б. від 18.11.2021 № 523/02-31, спадкоємцями ОСОБА_2 за законом в рівних частках є її мати ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відмовлено в зв`язку з накладенням арешту на все належне спадкодавцю нерухоме майно (а.с.12).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно із ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження.

Як убачається з повідомлення Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавче провадження № 50560061, відкрите 21.03.2016, було знищено відповідно до акту вилучення виконавчого провадження для знищення від 04.02.2020 (а.с.19-20).

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначаєправо власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В силу статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно з ч.1-3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки виконавче провадження, в якому було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 було знищено, і постанова про накладення такого арешту відсутня, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині скасування арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , так як арешт накладений на нерухоме майно, порушує право позивачки, як спадкоємця за законом, в частині вільного користування та розпорядження своїм майном, оскільки створює перешкоду їй, як спадкоємцю набути право власності на зазначене майно в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа державний нотаріус Горішньоплавнівського державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною державним виконавцем Октябрського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 30.03.2016, зареєстрована 05.06.2016 за № 14426244 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Повне найменування відповідача: Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), адреса: 36023, м. Полтава, провулок Стешенка, 6;
Повне найменування третьої особи:Державний нотаріус Горішньоплавнівського державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б., , адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, 30.

Суддя О.В.Солоха

Повний текст складено 17.11.2022.