Справа № 349/1327/19
Провадження № 22-ц/4808/507/22
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_141 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , третя особа - Рогатинська міська рада Івано-Франківської області, про виділ частки із спільної власності та визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Репака Віталія Валерійовича на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідачів, в якому просив: виділити йому з пайового фонду майна колишнього реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства Галичина, правонаступником якого був сільськогосподарський кооператив «Княгиничі», нежитлову будівлю - адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на нежитлову будівлю - адміністративний будинок, що знаходиться за вказаною адресою.

14 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Репака В.В. про збільшення розміру позовних вимог.

Позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог, оскільки в листопаді 2021 року частково змінилися фактичні обставини справи, зокрема Рогатинська міська рада Івано-Франківської області видала йому свідоцтва про право власності на майновий пай СК «Княгиничі», у зв`язку з чим є необхідність подання заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Просить: припинити право власності відповідачів на частку у спільному майні, а саме: в адміністративному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити йому, ОСОБА_1 , з пайового фонду майна колишнього реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Галичина»,правонаступником якого був сільськогосподарський кооператив «Княгиничі», нежитлову будівлю - адміністативний будинок за вказаною адресою; визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на нежитлову будівлю - адміністративний будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.109-110,том.8) .

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2022 року відмовлено у прийнятті заяви та повернуто позовну заяву на підставі п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України (а.с.118-119, том.8).

Не погодившись з ухвалою суду, представник представника ОСОБА_1 адвокат Репак В.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що Рогатинською міською радою Івано-Франківської області видано ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на майновий пай СК «Княгиничі» на загальну суму 58966 грн, а не 104 263 грн, а тому в позивача була необхідність подання заяви про збільшення розміру позовних вимог в даній справі. Тобто, на момент подання позову постанова Франківського районного суду м.Львова від 31.05.2016 року у справі №2-а-1001/11 не була виконана. Вказане судове рішення було виконане лише в листопаді 2021 року, коли дана справа вже була на стадії розгляду по суті.

Крім того, адвокат Репак В.В. в судовому засіданні 24 січня 2022 року просив суд повернутися до стадії підготовчого провадження, однак суд відмовив у задоволенні такого клопотання, що вважає порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд. Висновки суду про наявність підстав для повернення заяви про збільшення розміру позовних вимог є необґрунтованими.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.137-138,том.8).

За змістом положень ст. 353, 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті позовної заяви та повертаючи позовну заяву, суд виходив з положень ст.ст.49,126 ЦПК України, врахувавши, що заява про збільшення позовних вимог представником подано після закінчення підготовчого засідання на стадії розгляду справи, що суперечить вимогам цивільного процесуального закону та є підставою для її повернення.

Встановлено, що позов ОСОБА_1 подано в серпні 2019 року (а.с.9-12,том.1).

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 04 вересня 2019 року (а.с.80-86,том.1).

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.85-87,том.6).

14 січня 2022 року представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, оскільки Рогатинською міською радою у листопаді 2021 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на майновий пай СК «Княгиничі» на загальну суму 58966 грн. На підтвердження наведеного надає копії свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ІВ№019781 та серії ІВ-Х№0919780 (а.с.112-113,том.8).

Фактично позивачем збільшено позовні вимоги на одну вимогу: припинення права відповідачів на частку у спільному майні, а саме на нежитлову будівлю адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші дві позовні вимоги про виділення позивачу з пайового фонду КСП майна та визназнаня за ним права власності на адміністративну будівлю залишилися незмінними.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, законом чітко обмежений період під час провадження у справі, коли позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання, якщо справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом положень ст.222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Судом встановлено, що позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог після закриття підготовчого провадження у справі, при цьому клопотання про поновлення строку на подання заяви про збільшення позовних вимог не заявляли.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).

Апеляційний суд приходить до переконання, що надмірний формалізм у разі повернення заяви про збільшення позовних вимог може спонукати позивача також і до пред`явлення нового позову, що суперечить принципу пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою, пов`язаною із завданням цивільного судочинства щодо справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача та процесуальної економії.

З огляду на конкретні обставини цієї справи, суду першої інстанції слід було прийняти до уваги те, що позовна вимога про припинення права власності на частку у спільному майні заявлена лише після зміни деяких фактичних обставин у справі та пов`язана із видачею позивачу у листопаді 2021 року Рогатинською міською радою свідоцтв про право власності на майновий пай СК «Княгиничі», тобто після закриття підготовчого провадження по справі і до закінчення розгляду справи. Ця позовна вимога тісно пов`язана із предметом спору.

Таким чином, суд мав належним чином забезпечити позивачу можливість реалізувати всі свої процесуальні права та розглянути усі позовні вимоги по суті спору і з метою процесуальної економії попередити виникнення нового спору.

Отже, при поверненні заяви про збільшення позовних вимог суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, а тому оскаржуване судове рішення не може вважатися законним, обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства, тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Репака Віталія Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 12 травня 2022 року.