Справа № 442/6718/22
Провадження № 2/442/1372/2022
УХВАЛА

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

"29" листопада 2022 р. м. Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Бодрова О.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установила:

27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, звернулася до суду з відповідним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

З урахуванням положень ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит щодо уточнення реєстрації місця проживання відповідача. 23 листопада 2022 року до суду надійшла адресна довідка.

Справа відноситься до юрисдикції загальних судів та підсудна Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області.

28 листопада 2022 року представник позивача подала до суду заяву, у якій просить долучити до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб та заяву про відстрочення судового збору.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що поданий позов не відповідає вимогам законодавства (ст.175 і ст.177 ЦПК України), у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

Так, відповідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідатистатті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Дослідивши зміст позовної заяви встановлено, що вона містить вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою.

Відповідно до пп. 2, 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви: немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про розірвання шлюбу - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, при поданні позову про розірвання шлюбу позивач повинна сплатити 992,40 грн.

Матеріали позову не містять доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Представник позивача 28 листопада 2022 року подала до суду заяву про відстрочення сплати судового збору, у заяві посилається на те, що відповідач систематично чинить домашнє насильство в сім`ї та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності по даному факту, позивачка на даний момент не працює та немає коштів щоб сплатити судовий збір.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Аналогічна правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі N 338/158/19 (провадження N 61-11548св20).

Отже, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведених законодавчих нормах дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі ст.12,81 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2021 року у справі N 0940/2276/18 (провадження N 11-336апп20) зазначила, що як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (ч. 1ст. 8Закону України "Про судовий збір"), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (ч. 2 цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції. Другим елементом права на суд є право розраховувати на розгляд спору судом по суті. Згідно до конвенційної практики Європейського суду право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, які повинні також бути пропорційними, тобто щоб законна мета застосованого обмеження не зводила нанівець зміст конвенційного права на суд. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду визнаються: необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995р.).

Звертаючись до суду з даним клопотанням, представником позивача не надано будь-яких доказів, які б підтверджували неспроможність позивача сплатити судовий збір по даній цивільній справі на момент подання позовної заяви. Матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо майнового стану позивача та її неможливості здійснити сплату судового збору. Окрім того, позивачем не наведено обставин, які дають підстави вважати, що вона матиме можливість сплатити судовий збір після винесення рішення по суті спору.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2021 року справа №?912/1061/20 особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, суд не вбачає обґрунтованих та переконливих підстав для відстрочення сплати судового збору ОСОБА_1 за звернення до суду із позовною заявою, а тому приходить до висновку, що позивач має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

За таких обставин, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши строк для усунення вищевказаних недоліків шляхом надання суду документів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Керуючись ст.175-177,185,258-261 ЦПК України, суддя

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення зазначеного в ухвалі недоліку протягом наданого часу, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Бодрова