Справа № 738/888/22
№ провадження 2/738/273/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі суддi Парфененко О. Я., за участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., розглянувши у вiдкритому підготовчому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А H О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та третіх осіб, заперечень відповідача.

26 жовтня 2022 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Перший Український міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 22 лютого 2018 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. вчинила виконавчий напис № 794 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк»» заборгованості в розмірі 33 250,56 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. 22 жовтня 2020 року відкрила виконавче провадження № 63388886.

Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури його вчинення. Позивачка, посилаючись на статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статті 3, 15, 16 ЦК України, статті 28, 175, 184, 187 ЦПК України, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. № 794 від 22 лютого 2018 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк»» коштів за кредитним договором № GP-6404077 від 28 травня 2014 року в розмірі 33 250,56 грн; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмір 8 000,00 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Треті особі пояснення щодо позовної заяви не подали.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

15 листопада 2022 року до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позовних вимог.

3. Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивачка просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що 22 лютого 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. вчинила виконавчий напис № 794 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № GP-6404077 від 28 травня 2014 року, укладеним нею із АТ «Банк ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», заборгованості за період з 25 січня 2017 року до 25 січня 2018 року в розмірі 33 250,56 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 16 514,00 грн; заборгованості за комісією 10 704,80 грн, заборгованості за процентами 3 369,75 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту 2 412,67 грн, строкової заборгованості за комісією 233,01 грн, строкової заборгованості за процентами 16,33 грн, та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 400,00 грн (арк. с. 12-13 зворотна сторона).

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. 22 жовтня 2020 року відкрила виконавче провадження ВП № 63388886 за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса та винесла постанови: про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника (арк. с. 33-47).

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Представник відповідача у підготовчому провадженні надав письмову заяву про визнання позову, тому суд, відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, дійшов висновку ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Положеннями статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Суд встановив, що підставою для звернення відповідача до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису є заборгованість, що утворилась у зв`язку з простроченням виконання боржником зобов`язань за Кредитним договором № GP-6404077 від 28 травня 2014 року, укладеним між АТ «Банк ренесанс капітал» та ОСОБА_1 .

Однак, відповідач не надав доказів того, що він подав нотаріусу необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема вимогу про усунення порушень за кредитним договором.

Доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача, останній суду також не надав. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

При цьому вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Відомості про отримання позивачем відповідного повідомлення в матеріали справи також відсутні.

Відповідач та третя особа приватний нотаріус не надали суду документи, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, в самому виконавчому написі перелік таких документів нотаріус також не вказав.

Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заборгованість, вказана в виконавчому написі, не є безспірною.

Суд дійшов висновку, що стягувач, на користь якого вчинено виконавчий напис, порушив права позивача, оскільки при вчиненні виконавчого напису не були дотримані вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд встановив, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позовних вимог.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням положень частини 1 статті 142 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на корить позивача 496,20 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, повернути позивачу з державного бюджету 496,20 грн судового збору.

При вирішенні заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Переверзєв О. О. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 17 жовтня 2022 року, Ордеру серії СВ № 1026829 від 19 жовтня 2022 року (арк. с. 7, 10).

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до позовної заяви додані Акт прийняття передачі наданих послуг від 17 жовтня 2022 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 17 жовтня 2022 року (арк. с. 9).

Суд дійшов висновку, що обсяг та розмір наданих адвокатом позивача послуг та виконаних робіт, який зазначений у договорі, акті виконаних робіт є обґрунтованими, оскільки у повній мірі узгоджується з матеріалами справи та не заперечувався відповідачем, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22 лютого 2018 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 794, про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № GP-6404077 від 28 травня 2014 року, укладеним із Акціонерним товариством «Банк ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за період з 25 січня 2017 року до 25 січня 2018 року в розмірі 33 250,56 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 16 514,00 грн; заборгованості за комісією 10 704,80 грн, заборгованості за процентами 3 369,75 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту 2 412,67 грн, строкової заборгованості за комісією 233,01 грн, строкової заборгованості за процентами 16,33 грн, та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 400,00 грн.

Стягнути із Акціонерното товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 496,20 судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету: 496,20 грн судового збору, сплаченого згідно з квитанцією № 63437115 від 20 жовтня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», місцезнаходження місто Київ, вулиця Андріївська, 4, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14282829.

Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження місто Київ, вулиця Тарасівська, 18 квартира 12; Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, місцезнаходження місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, 4А офіс 35Б.

Суддя О. Я. Парфененко