Справа № 348/787/21
Провадження № 22-ц/4808/241/22
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

секретаря Пацаган В.В.

за участю представника апелянта адвоката Широких Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Міськевич О.Я. у м. Надвірна, у справі за позовом комунального підприємства «Надвірнянський житловик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року КП «Надвірнянський житловик» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території.

Позовні вимоги мотивовані тим, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться в оперативному управлінні КП «Надвірнянський житловик», яке є надавачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

З квітня 2018 року по грудень 2020 року відповідачка не вносить плату по утриманню будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 7776,51 грн, яку в добровільному порядку відповідачка відмовляється сплатити. При цьому, будь-які скарги чи претензії щодо надання неякісних послуг від відповідачки не надходили. Заборгованість підтверджується випискою з особового рахунку користувача ОСОБА_1 . Нарахування плати за надані послуги здійснюється відповідно до загальної площі квартири та згідно із затвердженими тарифами.

Враховуючи викладене, КП «Надвірнянський житловик» просило стягнути із відповідачки на його користь заборгованість в сумі 7776,51 грн за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території та 2270 грн судових витрат.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2021 рокупозов КП «Надвірнянський житловик» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь КП «Надвірнянський житловик» 7776,51 грн заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи.

Зокрема, апелянтка вказує на те, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачу, правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами. Всупереч зазначеному, позивач не надав належних доказів на підтвердження зазначених фактів. Так, надана позивачем виписка з особового рахунку не підтверджує суми заборгованості, оскільки залежить виключно від волевиявлення підприємства, яке складає його на власний розсуд. Крім того, надані позивачем помісячні нарахування заборгованості за 2018 рік не збігаються із даними, зазначеними у виписці за цей же рік, що ставить під сумнів достовірність даних, викладених у розрахунку заборгованості.

Також апелянтка зазначає про те, що позивач не надав жодних документів на підтвердження факту надання ним таких послуг як прибирання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, обслуговування ліфтового господарства та вивезення та утилізація твердих побутових і негабаритних відходів, відтак нарахування заборгованості за такі послуги є неправомірним.

Звертає увагу суду також на те, що на підтвердження факту надання послуг з обслуговування димових і вентиляційних каналів, КП «Надвірнянський житловик» надало копію акта від 16.06.2018. Однак, у вказаному акті відсутній її підпис та такий містить неправдиві відомості, більше того акт датований 2018 роком, а надрукований на бланку 2021 року, що свідчить про те, що такий документ є підробленим. Аналогічно підробленим слід вважати і акт перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів від 22.06.2019 № 2583, надрукований на бланку 2021 року.

На думку апелянти, вищенаведене свідчить про відсутність законних підстав для задоволення позову, а відтак просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові КП «Надвірнянський житловик» щодо стягнення із неї заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, КП «Надвірнянський житловик» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначає про те, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують факт надання апелянтці послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а лише зводяться до недоведеності належними доказами факту надання таких послуг, що не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Широких Ю.В. вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити.

Представник КП «Надвірнянський житловик» у судове засідання не з`явився, в.о. начальника КП «Надвірнянський житловик» подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянтки, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу наявності боргу за надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 29 травня 2008 року № 1612-XXIV/2008 та акта прийому-передачі житлових будинків з вбудованими і прибудованими нежитловими приміщеннями безкоштовно закріплених на праві оперативного управління від 02 червня 2008 року, КП «Надвірнянський житловик» прийняло на баланс та обслуговування житлові будинки з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями, у тому числі, житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9, 11-13).

Відповідно до договору про безкоштовне закріплення на праві оперативного управління житлових будинків з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями, які є власністю територіальної громади міста Надвірна за комунальним підприємством «Надвірнянський житловик» від 02 червня 2008 року, КП «Надвірнянський житловик» є надавачем послуг з утримання вищевказаного будинку та прибудинкової території до нього (а.с. 10).

Згідно із випискою з особового рахунку абонента № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з квітня 2018 року по грудень 2020 року нараховано оплату за надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 7776,51 грн (а.с. 6).

Правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, які виникли між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Житловим кодексом УРСР, спеціальним законодавством: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житловою послугою є послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг встановлений також частиною першою статті 68 ЖК УРСР та пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що у порушення зазначених приписів закону щодо обов`язку споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, ОСОБА_1 не здійснювала оплату за надані їй позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із останньої такої заборгованості в примусовому порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що позивачем належним чином не обґрунтовано факт надання ним окремих послуг, які є складовими послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Так, поза увагою суду залишилися ті обставини, що на підтвердження факту надання відповідачці послуг щодо перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів, позивач надав акти, датовані 2018 та 2019 роками, проте, на бланках які виготовлені у 2021 році, що ставить під сумнів достовірність даних актів та свідчить про неналежність таких доказів. Інших доказів на підтвердження факту надання вказаних послуг, КП «Надвірянський житловик» не надало, а відтак колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення із неї на користь позивача заборгованості за обслуговування димовентиляційних каналів у розмірі 101,54 грн, з яких 36,59 грн за 2018 рік та 64,95 грн за 2019 рік. У зв`язку з цим, сума заборгованості, яка стягнута із відповідачки судом першої інстанції підлягає зменшенню.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апелянтки про те, що надана позивачем виписка з особового рахунку не підтверджує суми заборгованості, так як залежить виключно від волевиявлення підприємства, яке складає його на власний розсуд, оскільки останньою відомості зазначені у виписці не спростовано та не надано власних контррозрахунків.

Крім того, не можна визнати обґрунтованими і доводи апелянтки щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту надання таких послуг як прибирання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, обслуговування ліфтового господарства та вивезення та утилізація твердих побутових і негабаритних відходів, оскільки вони не відповідають дійсності. Так, при зверненні до суду позивачем було надано рішення Надвірнянської міської ради «Про коригування тарифів на вивезення та утилізацію ТПВ та технічне обслуговування ліфтів КП «Надвірнянський житловик» від 15 лютого 2018 року № 887-21/2018 з додатками (а.с. 14-17), рішення Надвірнянської міської ради «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які знаходяться на балансі та обслуговуванні КП «Надвірнянський житловик» від 21 грудня 2018 року № 1260-29/2018 з додатками (а.с. 18-21), показники використаної електроенергії по будинку АДРЕСА_2 за період з квітня 2018 року по листопад 2020 року (а.с. 42), договори на користування місцями знешкодження при вивезенні твердих побутових відходів власними автотранспортом підприємств і організацій, укладені КП «Надвірнянський житловик» (а.с. 43-45), підрядні договори на часткове технічне обслуговування ліфтів та додаткові угоди до них із відповідними розрахунками (а.с. 46-54). Вказані документи в сукупності підтверджують факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою відповідачки та не спростовані відповідачкою, а відтак суд першої інстанції правильно встановив обов`язок останньої зі сплати заборгованості за такі послуги.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд змінив суму заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідачки, зміні підлягає і розмір судового збору. Так, на користь КП «Надвірнянський житловик» слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог за подання позовної заяви, що становить 2224,6 грн (відсоток задоволених позовних вимог становить 0,98 (7674,97*100%/7776,51); 2270*0,98 = 2224,6). З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з КП «Надвірнянський житловик» на користь відповідачки підлягає частковому відшкодуванню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 68,1 грн (3405*0,98 = 3336,9 грн; 3405 3336,9 = 68,1 грн).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2224,6 грн, а позивач повинен відшкодувати відповідачці судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 68,1 грн, то з ОСОБА_1 на користь КП «Надвірнянський житловик» підлягає стягненню різниця в компенсації судових витрат в сумі 2156,5 грн.

Отже, із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг з управління багатоквартирним будинком, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами, проте не врахував, що заборгованість за обслуговування димовентиляційних каналів, яка є складовою вказаних послуг не підтверджена належними доказами, а отже не підлягає стягненню, тому рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь комунального підприємства «Надвірнянський житловик», , місцезнаходження: вул. Комунальна, 4, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 7674,97 грн заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь комунального підприємства «Надвірнянський житловик», , місцезнаходження: вул. Комунальна, 4, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 2156,5 грн судового збору».

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення. Враховуючи, що суд дійшов висновку про зміну судового рішення, його дію слід відновити.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2021 року змінити.

Викласти абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь комунального підприємства «Надвірнянський житловик», , місцезнаходження: вул. Комунальна, 4, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 7674,97 грн заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь комунального підприємства «Надвірнянський житловик», , місцезнаходження: вул. Комунальна, 4, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 2156,5 грн судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Відновити дію рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2021 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта