Справа № 461/5869/22
Провадження № 6/461/89/22
УХВАЛА

02.11.2022 року місто Львів

Галицький районний суду м. Львова у складі головуючого судді Мисько Х.М., за участю секретаря судового засідання Кухар Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Львова подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гавінської І.В. про тимчасове обмеження виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гавінська І.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 461/3914/18, виданим 09.09.2019.

Подання обґрунтовує тим, що виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження №67046175 з виконання виконавчого листа № 461/3914/18, виданого 09.09.2019 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 296767,63 грн. Зазначає, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Стверджує, що боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

На підставі наведеного, просить подання задовільнити.

Державний виконавець Гавінська І.В. подала до суду клопотання про проведення розгляду справи у її відсутності.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на те, що державний виконавець подав до суду клопотання про проведення розгляду подання у її відсутності, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності останньої.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протокол і до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Судом встановлено, що 05.10.2021 року головним державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Л.Р.. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67046175.

Державний виконавець у поданні стверджує, що:

06.10.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника;

- 05.10.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, однак кошти на відкритих рахунках відсутні;

- 08.09.2022 року державним виконавцем повторно винесено постанову про арешт коштів боржника, однак кошти на відкритих рахунках відсутні. ; ,,

Однак, державним виконавцем вищевказані виконавчі документи не долучені до матеріалів справи, а тому, суд позбавлений можливості такі дослідити.

Також, до матеріалів подання, виконавцем не подано належних доказів, які б давали суду підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши покладені на нього рішенням суду зобов`язання, а також не доведено, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання. Матеріали подання не містять належних доказів того, що боржник свідомо вчиняє дії (бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості.

Суд приходить до висновку, що виконавцем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду або перешкоджання у його виконанні. Доводи наведені в поданні, не можуть бути розцінені судом як свідоме та навмисне ухилення від виконання рішення суду в розумінні умисної протиправної поведінки боржника.

Одночасно, сама по собі наявність зобов`язання по виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, чи постанови компетентних органів, без встановлення причин їх не виконання, ще не свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Таким чином, в ході розгляду подання не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно свідомо ухиляється від сплати заборгованості та від виконання своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення подання відсутні. У свою чергу, відмова у задоволенні даного подання не перешкоджає виконавцю, у разі надання необхідних доказів та зміни обставин під час вчинення виконавчих дій, повторно звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України», суд -

постановив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гавінської І.В. про тимчасове обмеження виїзду за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 461/3914/18, виданим 09.09.2019 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Мисько Х.М.