243/1753/22
2/243/1194/2022
11 листопада 2022 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Бочарової М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувається поза межами приміщення суду, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
10.02.2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які більше року не мешкають у спірній квартирі. Реєстрація відповідачів в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, тому вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладання судового розгляду не надали. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін та, відповідно до вимог 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.
З довідки № 19 від 21.12.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 195570926 від 03.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1
З акту, виданого виконавчим житлово-будівельним кооперативом № 36 «Енергетик» від 09.02.2022 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають у вищевказаній квартирі з 2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Згідно ст. 405 ЦК «України» Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідачі не мешкають у спірній квартирі понад встановлені законом строки, самостійно покинули зазначену квартиру та перестали у ній мешкати.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають бути визнані такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки не мешкають у спірній квартирі понад встановлені законом строки та їх право користування квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач не наполягає на стягнення з відповідачів судового збору, який суд покладає на позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Д.В. Воронков