Ухвала

Іменем України

29 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 753/23270/19

провадження № 61-11230ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 27 травня 2021 року) позов задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 85 кв. м, особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Не погоджуючисьз указаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та повернуто її заявнику.

Указана ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, судом не приймалась ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку заочного рішення відповідачем без попереднього розгляду його заяви про перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив.

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у вказаній справі, у якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Підставою для скасування зазначеного судового рішення заявник вказує порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано те, що зі змісту рішення суду першої інстанції та матеріалів справи не вбачається ухвалення саме заочного рішення, апеляційним судом не застосовано положення частини першої статті 280, частини першої статті 281 та статтю 282 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Крім того, заявник вказує, що в рішенні суду першої інстанції, у протоколі судового засідання від 17 лютого 2021 року та у матеріалах справи відсутні посилання на ухвалу про заочний розгляд справи.

Також ОСОБА_1 посилається у касаційній скарзі на те, що у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено два порядки оскарження рішення суду, що не дає підстав для висновку, що таке рішення є заочним, порушує принцип правової визначеності, покладає на відповідача обов'язок самостійно робити висновки стосовно того, який порядок розгляду було застосовано та в якому порядку слід оскаржувати судове рішення.

Окрім цього, заявник вказує, що йому не було відомо про відкриття провадження у справі та судовий розгляд, судових повісток він не отримував, так як позивачем було зазначено недостовірну адресу його місця проживання. Стверджує, що висновки суду першої інстанції про повідомлення його шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» не відповідають дійсності, оскільки таким чином він викликався лише в судове засідання, яке було призначене на 21 січня 2021 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги заявнику не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За приписами частини першої статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

У заочному рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року зазначено, що відповідач ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення за зазначеною у позовній заяві адресою ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «кінець терміну зберігання», відзив на позов від відповідача не надійшов, а тому, відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.

Згідно з частинами першою та другою статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За приписами частини другої та третьої статті 288 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, а судом, в свою чергу, не було постановлено ухвалу про залишення такої заяви без задоволення.

Тлумачення статей 284, 287, 288 дозволяє зробити висновок, що ЦПК України передбачає дві форми перегляду заочного рішення: загальну (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальну (перегляд судом, який виніс заочне рішення, за заявою відповідача). При цьому апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Таким чином, процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який проводиться судом, що його ухвалив, і лише за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення.

Указана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 березня 2019 року в справі №462/3542/16-ц (провадження № 61-7677св18), від 12 червня 2019 року в справі № 308/8618/17 (провадження № 61-23208св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 369/1534/18 (провадження № 61-47851св18), від 08 квітня 2020 року в справі № 488/3949/16-ц (провадження № 61-3498св20), від 22 липня 2020 року в справі № 760/13894/14-ц (провадження № 61-19413св19).

Установивши, що ОСОБА_1 не подавав заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на указане рішення суду у зв'язку з недотримання установленого законом порядку перегляду заочного рішення.

Доводи заявника стосовно відсутності в матеріалах справи, в рішенні суду та у протоколі судового засідання від 17 лютого 2021 року посилань на ухвалу про заочний розгляд справине заслуговують на увагу, оскільки в заочному рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року зазначено, що відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд вважав за можливе ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.

Також колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення принципу правової визначеності у зв'язку з одночасним зазначенням судом першої інстанції як загальної, так і спеціальної форм перегляду заочного рішення.

Так, у резолютивній частині заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року визначено загальний (для позивача) та спеціальний (для відповідача) порядок апеляційного оскарження рішення, зокрема, зазначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Усі інші доводи, якими ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу, не можуть слугувати підставами для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, оскільки вони ґрунтуються на незгоді заявника з ухваленим судовим рішенням, зводяться до переоцінки судом доказів, що згідно з вимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністювідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко