Справа №303/8562/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Радзецькій Ю.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Представник АТ КБ «Приват Банк» за довіреністю Балагурак В.В. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, в розмірі 4 408, 49 доларів США, що за курсом 26,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.10.2021 року, складає 117 133 грн. 58 коп.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 05 лютого 2008 року, між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №MKH0GA00000274, згідно якого АТ КБ «Приват Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 34418,00 доларів США терміном до 03.02.2023, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Так, в порушення умов кредитного договору, Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за вищевказаним кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 16.03.2016 AT КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2020, було стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 223 370 грн. 30 коп., що еквівалентно 8 435,25 доларів США, нараховану станом на 09.03.2016 року, за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду. Вважає, що винесене вищевказаного рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 26 485,78 доларів США. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні суду від 17.03.2020, тобто за період з 05.02.2008 по 09.03.2016, то за період після подання позовної заяви від 16.03.2016, з 17.03.2016 по 05.10.2021 відповідач має заборгованість у розмірі 4 408,49 доларів США, яка складається з 3% річних від простроченої суми. Тому, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в їх користь заборгованість за кредитним договором №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, в розмірі 4 408, 49 доларів США, що за курсом 26,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.10.2021 року складає 117 133 грн. 58 коп..

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак згідно прохальної частини позовної заяви, просила справу розглянути без її участі (а. с. 1-2).

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без участі представника АТ КБ «Приват Банк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 86-88).

Відповідач ОСОБА_1 , який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи від нього не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив в задоволенні позову відмовити. Даний відзив мотивував тим, що 05лютого 2008 року між ним та АТ КБ «Приват Банк» був укладений кредитний договір №MKH0GA00000274, згідно якого банк надав йому кредит в сумі 34 418,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.02.2023 року. Рішенням Берегівського районного суду від 17 березня 2020 року, позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості було задоволено частково, стягнуто з нього в корить банку заборгованість в розмірі 223 370 грн. 30 коп., що еквівалентно 8 435,25 доларів США нараховану станом на 09.03.2016 року. На виконання рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2020 по справі №303/1740/16-ц, ним сплачено АТ КБ «Приват Банк» 27.08.2020 року судові витрати в розмірі 3 350 грн. 00 коп., а також на погашення заборгованості по кредиту 27.08.2020 року - 80 000 грн. 00 коп., 16.09.2020 року 83 000 грн. 00 коп. та 29.09.2020 року - 60 370 грн. 30 коп. на загальну суму 223 370 грн. 30 коп., тобто рішення виконано ним в повному обсязі та заборгоаність за вищевказаним кредитним договором погашена повністю. Як вбачається з розрахунку доданого позивачем до позовної заяви, основна сума заборгованості за кредитним договором, з якої Банком здійснено розрахунок 3% річних, складає 26 395,32 доларів США за період з 17.03.2016 по 01.02.2017 та 26 485,78 доларів США за період з 03.02.2017 по 05.10.2021. Саме з цих сум позивачем здійснено розрахунок 3% річних в загальному розмірі 4 408,49 доларів США. Вважає, що позивач безпідставно розраховує 3% річних, так як банком до своєї позовної заяви не додано жодного належного доказу, який би підтверджував наявність заборгованості саме у розмірі 26 395,32 доларів США та 26 485,78 доларів США, а встановлена рішенням суду остаточна сума заборгованості по кредитному договору №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, ним повністю погашена. Вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності та жодними доказами не підтверджені.

Крім цього, відповідач у поданому відзиві просить застосувати строк позовної давності. Зазначає, що законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (а.с. 68-71).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, згідно Кредитного договору №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, укладеного між АТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 , останній отримав кредит в розмірі 34 418,00 доларів США терміном до 03.02.2023 та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором(а.с 8-10).

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області №303/1740/16-ц від 17.03.2020 року, позовні вимоги АТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, в розмірі 223 370 грн. 30 коп., що еквівалентно 8 435,25 доларів США нараховану станом на 09.03.2016 року (а.с. 3-4).

Даним рішенням встановлено, що остаточна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» становить 8 432,25 доларів США, що за курсом НБУ складає 223 370 грн. 30 коп. (а.с. 3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Так, як встановлено з матеріалів справи, на виконання рішення Берегівського районного суду Закарпатської області №303/1740/16-ц від 17.03.2020, відповідачем ОСОБА_1 сплачено АТ КБ «Приват Банк» 27.08.2020 судові витрати в розмірі 3 350 грн. 00 коп., а також на погашення заборгованості по кредиту, ним сплачено 27.08.2020 року - 80 000 грн. 00 коп., 16.09.2020 року 83 000 грн. 00 коп. та 29.09.2020 року - 60 370 грн. 30 коп. на загальну суму 223 370 грн. 30 коп., що стверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 72-75).

Як вбачається з розрахунку, що приєднаний позивачем до матеріалів позовної позовної заяви на ствердження своїх доводів, основна сума заборгованості за кредитним договором, з якої Банком здійснено розрахунок 3% річних, складає 26 395,32 доларів США за період з 17.03.2016 по 01.02.2017 та 26 485,78 доларів США за період з 03.02.2017 по 05.10.2021. Саме з цих сум позивачем здійснено розрахунок 3% річних в загальному розмірі 4 408,49 доларів США, що за курсом 26,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.10.2021 року, складає 117 133 грн. 58 коп. (а.с. 5).

Заявляючи дану вимогу про стягнення 3% річних і стверджуючи про наявність такої заборгованості, позивачем до позовної заяви не додано жодного належного доказу, який би підтверджував наявність заборгованості саме у такому розмірі, зокрема боргу у розмірі 26 395,32 доларів США та 26 485,78 доларів США.

За приписами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, з огляду на те, що є встановлена рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області №303/1740/16-ц від 17.03.2020 остаточна сума заборгованості по кредитному договору №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, яка відповідачем повністю погашена, на думку суду, позивач безпідставно розраховує 3% річних на суми 26 395,32 доларів США за період з 17.03.2016 по 01.02.2017 та 26 485,78 доларів США за період з 03.02.2017 по 05.10.2021.

Крім цього, позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 4 408,49 доларів США від простроченої суми 26 485,78 доларів США, однак, рішенням Берегівського районного суду від 17.03.2020 з відповідача стягнуто борг в розмірі 223 370 грн. 30 коп., тобто борг в доларах США рішенням суду не визначалося.

Суд позбавлений можливості визначити суму 3 % річних від суми заборгованості, а саме 223 370 грн. 30 коп., так як для цього необхідні спеціальні знання у сфері фінансів, без яких встановити обставини неможливо.

Разом з тим, суд враховує наступне.

Так, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України.

Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Отже, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKH0GA00000274 від 05 лютого 2008 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олександр ФЕЙІР