Справа № 932/543/22
Провадження № 2-о/932/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши в приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку частини 3 ст. 293 ЦПК України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку ст.293 ЦПК України.

У заяві заявники посилаються на те, що 08.01.2016 року між ними було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 08.01.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 01.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 21.05.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Станом на дату звернення з даною заявою до суду, заявники повністю припинили вести спільне господарство та проживають окремо. У той же час заявники перебувають у добрих стосунках, рівною мірою забезпечують піклування про спільну дитину та приймають активну участь в її вихованні. Між сторонами відсутні суперечки з будь-яких питань, проте фактично припинені шлюбні відносини не підлягають поновленню, про що заявниками добровільно прийнято єдине спільне рішення. Жодних претензій один до одного з будь-яких питань заявники не мають, всі питання про розподіл майна подружжя вирішені добровільно (на сприятливих для кожного умовах) до подачі цієї заяви. Тож, будь-які спори стосовно майна подружжя або інших питань між заявниками відсутні.

Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_3 , про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 22.09.2021 року, відповідно до умов якого спільна дитина ОСОБА_3 залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з нею в порядку, передбаченому зазначеним договором без будь-яких обмежень.

На даний час спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Вважають, що подальше сумісне життя, за таких обставин не можливе. Спір про поділ майна відсутній.

Між сторонами досягнуто угоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної неповнолітньої дітини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 22 вересня 2021 року. Відповідно до умов вказаного договору, а саме пункту 3, 4, 5 вищевказаного договору, ОСОБА_3 до досягнення нею 14-річного віку постійно залишається проживати з матір`ю ОСОБА_2 та має бути зареєстрована за її місцем проживання. Батько дитини ОСОБА_1 надає згоду на реєстрацію місця проживання дитини за адресою її матері, яка на день укладання цього договору є: АДРЕСА_1 . У разі зміни місця проживання матері батько дитини зобов`язується надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини за новою адресою реєстрації її матері. Після досягнення 14-річного віку дитина має право самостійно обирати місце проживання з одним з батьків, або окреме у разі перебування на навчанні в іншій країні.

Згідно п. 7 вказаного договору, батько після розірвання шлюбу буде проживати окремо від матері та дитини, що за домовленістю батьків не може вважатися перешкодою для реалізації батьком прав і обов`язків з виховання та утримання дитини.

Згідно п. 7 вказаного договору, після припинення між батьками шлюбних відносин батько зобов`язується приймати спільну і рівну за обсягом з матір`ю участь у забезпеченні та вихованні дитини. Мати гарантує батькові право вільно відвідувати і спілкуватися з дитиною, а також брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Відповідно до п. 9 вказаного договору, за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, що на момент укладання цього договору складає 224,54 доларів США за курсом НБУ.

Згідно пункту 19 договору, розмір аліментів, визначений в п.6 Договору підлягає щорічній індексації відповідно до ч. 2 статті 184 СК України.

Ці всі обставини передбачені нотаріально посвідченим договором між батьками про порядок здійснення батьківських прав і обов`язків та сплату аліментів на утримання дітей.

На підставі викладеного, заявники просили суд задовольнити заявлені вимоги та розірвати між ними шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 08.01.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №01, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . Після розірвання шлюбу просили залишити ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_4 ».

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися.

11 листопада 2022 року через канцелярію суду ОСОБА_2 було подано заяву про розгляд справи без її участі, у якій він підтверджує вимоги, зазначені у заяві, підтримує їх у повному обсязі та просить задовольнити подану заяву.

11 листопада 2022 року через канцелярію суду ОСОБА_1 було подано заяву про розгляд заяви про розірвання шлюбу за його відсутності, просить задовольнити заяву у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що заявники вимоги заяви підтримали в повному обсязі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити рішення та задовольнити заяву, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, який зареєстрований 08.01.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №01, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 21.05.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Сторони не підтримують сімейні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо.

Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що згідно договору про порядок здійснення батьківських прав і обов`язків та сплату аліментів на утримання дітей, укладеного 22.09.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О., зареєстрований у реєстрі за №4636, сторони домовились про місце проживання спільної дитини ОСОБА_3 , про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживає окремо від дитини та про аліментні зобов`язання.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно матеріалів справи заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просила суд залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - " ОСОБА_4 ".

З огляду на те, що заявник при розгляді справи заявила про залишення свого прізвища, набутого у шлюбі, у рішенні суду має бути зазначено про вибір заявника прізвища після розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та дітей, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і повинен бути розірваним.

На підставі викладеного ст.ст. 24, 109 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 81, 247, 258-259, 263, 265, 268, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку частини 3 ст. 293 ЦПК України, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 08.01.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №01.

Після розірвання шлюбу залишити заявниці ОСОБА_2 прізвище - " ОСОБА_4 ".

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ