Справа № 450/877/19 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1660/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Львів

Справа №450/877/19

Провадження № 22ц/811/1660/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 26 травня 2022 року у складі судді Кукси Д.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області, з участю третіх осіб: ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Державного архіву Львівської області про визнання записів до погосподарських книг такими, що вчинені без достатніх правових підстав, визнання незаконними та скасування рішень та свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_4 . 17 квітня 2018 року вона (позивач0 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М. про прийняття спадщини. Цього ж дня приватним нотаріусом була заведена спадкова справа. Листом від 4 березня 2019 року №47/01-16 приватний нотаріус Леськів Г.М. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Причиною відмови у видачі свідоцтва є відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності ОСОБА_4 . Зазначає, що рішенням Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 3 квітня 2017 року №262-6/2017 нумерацію будинковолодіння АДРЕСА_1 змінено на №57. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/2958/15-ц її було залучено до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_4 . Обраний спосіб захисту у справі №450/2958/15-ц не відновлює в повній мірі її прав, як правонаступника ОСОБА_4 , тому виникла необхідність у зверненні з цим позовом.

Виконавчим комітетом Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, правонаступником якого є Давидівська територіальна громада Львівського району Львівської області, прийнято рішення №71 від 28 серпня 2008 року, яким доручено Львівському ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» оформити право власності та видати свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на Ѕ будинку загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 14,9 кв.м, та рішення №70 від 28 серпня 2008 року, яким доручено Львівському ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» оформити право власності та видати свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на Ѕ будинку загальною площею 24.7 кв. м., житловою площею 16,8 кв.мза адресою: АДРЕСА_1 . На основі вказаних рішень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме по Ѕ будинку. Підставою для оформлення права власності стали записи в погосподарській книзі с.Гончари, Пустомитівського району Львівської області.

Зазначає, що ОСОБА_4 набула у власність нерухоме майно - будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у 1947 році на підставі постанови Виконавчого комітету Винниківської районної Ради трудящих Львівської області про передачу будинків переселенцям з Польщі взамін залишеного ними майна. Відповідно до вказаної постанови від 17 липня 1947 року ОСОБА_4 як переселенцю із Польщі передано наступні будівлі: стодола, стайня, хата розміром 90 кв.м. Загальна оцінка на суму 2598 крб. Вказане підтверджується архівним витягом № Ч-102 від 11 листопада 2013 року; архівною довідкою від 25 серпня 2015 року № Г-12207. Будинковолодіння розмішене на присадибній ділянці (для обслуговування будинку) загальною площею 0,31 га, що підтверджується, зокрема, довідкою № 184 від 11 вересня 1985 року, виданою Виконкомом Винничківської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до даних з погосподарських книг за будинковолодінням ОСОБА_4 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 в книзі №2 за 1955, 1956, 1957 роки, в якій вписано, що вона володіє житловим будинком забудови 1918 року в АДРЕСА_2 . Вже починаючи із погосподарської книги №8 на 1958, 1959, 1960 роки наявний запис: житловий будинок Ѕ. Ким і на якій правовій підставі цей запис внесено нікому не відомо. Зазначений запис систематично переносився на інші погосподарські книги села Гончари.

Відповідно до даних з погосподарських книг, які оформлено випискою за №2 від 22 березня 2017 року, що видана Виконавчим комітетом Давидівської ОТГ, за будинковолодінням в селі Гончари в погосподарській книзі №2 на період 1955, 1956, 1957 роки, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 сім`ї ОСОБА_5 (всього сім осіб) та внесено запис, де записано, що сім`я володіє житловим будинком забудови 1918 року в селі Гончари, колгосп ім. Жданова. В наступних книгах № 8 на 1958, 1959, 1960 роки; №9 на 1961, 1962, 1963 роки; №7 на 1964, 1965, 1966 роки; № 9 на 1967, 1968, 1969, 1970 роки; № 9 на 1971, 1972, 1973 роки; № 6 на 1974, 1975, 1976 роки; № 6 на 1977, 1978, 1979 роки наявний запис про Ѕ будинковолодіння в селі Гончари, Пустомитівського району Львівської області. Останній запис в погосподарскій книзі села Гончари щодо будинковолодіння ОСОБА_5 наявний в книзі №6 на 1977, 1978, 1979 років. Далі жодних записів в погосподарскій книзі в селі Гончари, щодо будинковолодіння ОСОБА_5 відсутні. Таким чином, на думку позивача, очевидним є факт безпідставного (без достатніх правових підстав) внесення у погосподарську книгу запису про ОСОБА_5 , починаючи з 1957 року. Зазначає, що у ОСОБА_4 запис в погосподарській книзі виник на законній правовій підставі відповідно до постанови №23 від 17 липня 1947 року Винничківської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області.

Записи в по господарських книгах щодо ОСОБА_5 з 1979 року припинилися, тобто з 1979 року він добровільно чи з інших правових підстав припинив використовувати будинковолодіння ОСОБА_4 до 1992 року. Таким чином, позивач вважає, що незаконні дії Виконавчого комітету Винничківської сільської ради сприяли захопленню Ѕ майна ОСОБА_4 на користь внука піднаймача ОСОБА_5 через 29 років. Наголошує, що у попередника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відсутні правовстановлюючі документи на будинок. А тому при прийнятті рішень щодо реєстрації права власності орган місцевого самоврядування мав керуватися нормами права, які діяли станом на 2008 рік, з врахуванням нормативно - правового регулювання цих правовідносин, починаючи з 1947 року, тобто з часу отримання цього будинковолодіння ОСОБА_4 . Однак, при прийнятті рішень 28 серпня 2008 року №70, №71 Виконавчим комітетом Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області було проігноровано правовстановлюючий документ - постанову від 17 липня 1947 року №23. Важає, що Виконавчим комітетом Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, правонаступником якого є Давидівська територіальна громада Львівського району Львівської області прийнято рішення від 28 серпня 2008 року №70 та №71 без достатніх правових підстав на підставі неправомірного запису у по господарській книзі на будинковолодіння.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що судом першої інстанції взято до уваги статистичні записи в погосподарській книзі, а не правовстановчий документ ОСОБА_4 - постанову Виконавчого комітету Винниківської районної ради депутатів трудящих Львівської області від 17 липня 1947 року, якій як переселенцю з Польщі передано хату, стайню загальною площею 90 кв.м. в с. Гончари. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючи на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , Іванова О.О., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скарги належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - баба позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном на власний розсуд та склала 21 грудня 1989 року заповіт, посвідчений секретарем Виконкому Винничківської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області Матичак М.І., зареєстрований в Книзі нотаріальних дій за №14; згідно якого все належне її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своїй внучці - ОСОБА_1

ОСОБА_1 (позивач у справі) звернулася до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М. із заявою від 17 квітня 2018 року №112 про прийняття спадщини за заповітом. Приватним нотаріусом Леськів Г.М. 17 квітня 2018 року була заведена спадкова справа №42/2018 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на постанову Виконавчого комітету Винниківської районної Ради депутатів трудящих Львівської області від 17 липня 1947 року «Про передачу будинків переселенцям з Польщі гр. ОСОБА_4 », позивач звернулася до приватного нотаріуса Леськів Г.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Листом від 4 березня 2019 року № 47/01-16 приватний нотаріус Леськів Г.М. повідомила ОСОБА_1 , що видача свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок буде можливою у випадку подання нею належно оформленого оригіналу правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності ОСОБА_4 на будинок. Оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до нотаріуса такий нею не поданий, видати їй свідоцтво на право на спадщину на вказаний житловий будинок неможливо.

Судом встановлено, що відповідно до Угоди між Урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки і Польським Комітетом Національного визволення про евакуацію українського населення з території Польщі і польських громадян з території УРСР, підписаної 9 вересня 1944 року, обидві Договірні Сторони зобов`язалися по підписанні цієї угоди приступити до евакуації всіх громадян української, білоруської, російської і русинської національностей, які побажають переселитися з території Польщі в Україну, та приступити до евакуації всіх поляків і євреїв, що перебували в польському громадянстві до 17 вересня 1939 року, які проживають в західних областях УРСР, і бажають переселитися на територію Польщі.

Уряд Української Радянської Соціалістичної Республіки заявив, що евакуйовані на територію Української Радянської Соціалістичної Республіки розміщуються згідно з їх бажанням або в колгоспному господарстві, або наділяються землею для ведення одноосібного господарства в розмірах, не менших ніж ті, якими вони користувались до евакуації, але не більше 15 га на одне господарство. Селяни, які переселяються на територію Української Радянської Соціалістичної Республіки, якщо вони навіть і не мали землі на момент евакуації, в разі їх бажання будуть наділені землею на загальних підставах.

Як вбачається з архівного витягу з протоколу засідання Виконкому Винниківської районної Ради депутатів трудящих від 17 липня 1947 року №23, виданого Державним архівом Львівської області від 11 листопада 2013 року №Ч-102, та архівної довідки від 25 серпня 2015 року № Г-12207, виданої Державним архівом Львівської області, в документах архіву значиться, що родина у складі: голова родини - ОСОБА_4 , 1920 р.н., члени родини - ОСОБА_6 , 1942 р.н., ОСОБА_7 (по батькові не вказано), 1890 р.н., у 1945 році була переселена у Львівську область у зв`язку з Угодою від 9 вересня 1944 року між УРСР та Польщею, з с. Радруж Любачівського повіту Жешівського воєводства Польщі.

Відповідно до постанови Виконавчого комітету Винничківської Районної Ради депутатів трудящих Львівської області №23 від 17 липня 1947 року ОСОБА_4 передано як переселенцю із Польщі, будівлі у складі хати, стодоли та стайні розміром 90 кв. метрів, загальною вартістю 2 598 крб. Зобов`язано Райфінвідділ видати ОСОБА_4 гроші з бюджету різницю між зданим та одержаним майном в сумі 5 402 крб.

Згідно з довідкою, виданою Виконавчим комітетом Винничківської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 11 вересня 1985 року № 184, ОСОБА_4 , 1920 р.н. проживає в с. Гончари Пустомитіського району Львівської області. Робочий двір станом на 11 вересня 1985 року користується присадибною ділянкою площею 0,31 га.

Відповідно до листа Державного архіву Львівської області від 30 січня 2018 року №96/01-36 голова родини ОСОБА_5 , 1909 р.н., та члени його родини були у 1945 році переселені у Дрогобицьку область із с. Кобильниця - Волоська Любачівського повіту Жешівського воєводства (Польща) у зв`язку з Угодою від 9 вересня 1944 р. між УРСР та Польським Комітетом Національного визволення.

Згідно з архівною довідкою від 28 січня 2019 року 397/01-36 в документах Переселенського відділу Львівського облвиконкому у списку переселенців, які прибули з Польщі у с. Гончари Винниківського району Львівської області, станом на 1947 р. у таблиці під порядковим №72 зазначено наступне: ОСОБА_5 , 5 членів сім`ї, евакуйований з с.Кобельниця пов. Любачів, дата прибуття в область з Польщі 18 квітня 1946 р., живе в закріпленій хаті; всього виділено 1,97 га землі, в т. ч. присадибної 0,05 га, веде індивідуальне господарство в своєму господарстві. Список датований на 20 листопада 1948 року.

Відповідно до архівної довідки від 2 листопада 2017 року №Ш-8008 у документах Переселенського відділу Львівського облвиконкому у списку переселенців, які прибули з Польщі в село Гончари Винниківського району Львівської області за 1947 рік значиться, що за родиною ОСОБА_5 було закріплено будинок і всього землі 1, 97 га (в тому числі присадибної - 0,05га). Даний факт також підтверджується копією архівних документів щодо родини ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи.

Заначене підтверджується копією архівної довідки від 23 червня 2021 року №32345/01-36 вих (Фонд 3229, справа №26, арк. 29) - 2346/01-36 вих (Фонд 3229, справа №68, арк. 58) - 2347/01-36 вих (Фонд Р1350, справа 14, арк. 11зв.), згідно якої в документах державного архіву значиться, що родина у складі: ОСОБА_5 , 1909 р.н., ОСОБА_8 , 1908 р.н., ОСОБА_9 , 1933 р.н., ОСОБА_10 , 1939 р.н., ОСОБА_11 , 1941 р.н., ОСОБА_12 , 1945 р.н., ОСОБА_13 , 1884 р.н., ОСОБА_14 , 1890 р.н. станом на 1946 році евакуюється з с. Кобильниця - Волоська Любачівського повіту Жешівського воєводства (Польща) в Дрогобицьку область та станом на 1947 рік прибула в Винниківський район Львівської області с. Гончари.

З долучених до матеріалів позовної заяви копій виписки з погосподарських книг с. Гончари від 22 грудня 2015 року №247 та копії виписки з погосподарських книг с. Гончари від 13 лютого 2014 р. №1, вбачається, що погосподарські книги села Гончари Пустомитівського району ведуться, починаючи з 1955 року, у них відображено наступне:

- книга №2 на 1955, 1956,1957 рр., особовий рахунок № НОМЕР_1 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , господарство перебуває в колгоспі ім. Жданова, адреса господарства: с. Гончари Винниківського району Львівської області, жилий будинок збудований 1918 р.;

- книга №8 на 1958, 1959, 1960 рр., особовий рахунок № НОМЕР_4 , господарство перебуває в колгоспі - запис відсутній, голова сім`ї - ОСОБА_4 , жилий будинок збудований 1918 р., Ѕ - запис внесено олівцем;

- книга №9 на 1961,1962,1963 рр., особовий рахунок № НОМЕР_5 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства - запис відсутній, жилий будинок Ѕ;

- книга №7 на 1964,1965,1966 рр., особовий рахунок № НОМЕР_6 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства - запис відсутній, жилий будинок Ѕ;

- книга №9 на 1967, 1968, 1969 рр. + на 1970 р., особовий рахунок № НОМЕР_7 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №9 на 1971, 1972, 1973 рр., особовий рахунок № НОМЕР_8 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №6 на 1974, 1975, 1976 рр., особовий рахунок № НОМЕР_9 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №6 на 1977, 1978, 1979 рр., особовий рахунок № НОМЕР_10 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №5 на 1980, 1981,1982 рр., особовий рахунок № НОМЕР_11 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №3 на 1983, 1984, 1985 рр., особовий рахунок № НОМЕР_12 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства - запис відсутній, жилий будинок Ѕ;

- книга №6 на 1986,1 987, 1988, 1989, 1990 рр., особовий рахунок № НОМЕР_13 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: АДРЕСА_3 ;

- книга №7 на 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 рр., особовий рахунок № НОМЕР_14 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №7 на 1996,1997, 1998, 1999, 2000 рр., особовий рахунок № НОМЕР_15 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №8 на 2001-2005 рр., особовий рахунок № НОМЕР_16 , голова сім`ї ОСОБА_4 , адреса господарства село Гончари, житловий будинок Ѕ.

книга №8 на 2006 - 2010 рр., особовий рахунок № НОМЕР_17 , голова сім`ї - ОСОБА_4 , адреса господарства: АДРЕСА_1 , жилий будинок Ѕ;

ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2008 року є власником Ѕ частини житлового будинку. Інша Ѕ частина будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за другим співвласником.

З долученої до матеріалів позовної заяви копії виписки з погосподарських книг с. Гончари від 20 березня 2017 р. №2 вбачається:

- книга №2 на 1955, 1956,1957 рр., особовий рахунок № НОМЕР_2 , голова сім`ї - ОСОБА_5 (дід відповідача по справі), господарство перебуває в колгоспі ім. Жданова, адреса господарства: с. Гончари Винниківського району Львівської області, жилий будинок збудований 1918 р.;

- книга №8 на 1958, 1959, 1960 рр., особовий рахунок № НОМЕР_18 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , господарство перебуває в колгоспі - запис відсутній, адреса господарства - запис відсутній, жилий будинок збудований 1918 р., Ѕ - запис внесено олівцем;

- книга №9 на 1961,1962,1963 рр., особовий рахунок № НОМЕР_4 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , адреса господарства - запис відсутній, жилий будинок Ѕ;

- книга №7 на 1964,1965,1966 рр., особовий рахунок № НОМЕР_19 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , адреса господарства - запис відсутній, жилий будинок Ѕ;

- книга №9 на 1967, 1968, 1969 рр. + на 1970 р., особовий рахунок № НОМЕР_20 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга №9 на 1971, 1972, 1973 рр., особовий рахунок № НОМЕР_21 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ;

- книга № 6 на 1974, 1975, 1976 рр., особовий рахунок № НОМЕР_22 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ, разом з іншими членами сім`ї в будинку був зареєстрований та проживав в будинку ОСОБА_3 , , 1976 р.н.;

- книга №6 на 1977, 1978, 1979 рр., особовий рахунок № НОМЕР_23 , голова сім`ї - ОСОБА_5 , адреса господарства: АДРЕСА_3 , члени сім`ї ОСОБА_3 , 1976 р.н.

- книга №5 на 1980, 1981, 1982 рр., особовий рахунок № НОМЕР_24 , голова сім`ї- ОСОБА_5 , адреса господарства: село Гончари, жилий будинок Ѕ.

Вказане підтверджується завіреними копіями погосподарських книг с. Гончари, наданими Давидівською сільською радою на виконання ухвали суду від 26 травня 2021 року.

Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських радах. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім`ї, які проживають в господарстві, а також відомості щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-ІV, який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Суд першої інстанції правильно встановив, що записами в погосподарських книгах с. Гончари підтверджується право приватної власності ОСОБА_5 на Ѕ житлового будинку, збудованого у 1918 році, що розташований за адресою: с. Гончари Винниківського району Львівської області.

Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (внук), звернувся у 2008 році до Винничківської сільської ради із заявою про оформлення права власності на Ѕ будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції зрбив правильний висновок, що згідно записів, в погосподарських книгах с. Гончари, Винничківської сільської ради за ОСОБА_4 рахувалась Ѕ частка будинку, а не житловий будинок в цілому. Також суд взяв до уваги те, що за час проживання на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області відсутні відомості про те, що позивач намагалася зареєструвати своє право власності до 2008 року, та те, що сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до того - ОСОБА_5 ) з моменту їх переселення з Польщі проживали у будинку АДРЕСА_1 та за цей весь період ОСОБА_4 не зверталась зі скаргами чи заявами про належність їй житлового будинку в цілому. Рішенням Виконавчого комітету Винничківської сільської ради № 70 від 28 серпня 2008 року, яке не оскаржувалося, оформлено право власності ОСОБА_4 на Ѕ частину житлового будинку.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що записи в погосподарських книгах Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області відповідають встановленим в ході розгляду справи обставинам та підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, на яку посилається позивач у позовній заяві, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, а на момент оформлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за кожним права власності на Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 , Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Судом встановлено, що у 2008 році ОСОБА_4 , від імені якої діяла ОСОБА_1 згідно довіреності від 20 червня 2008 року, та ОСОБА_3 звернулися до Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із заявами про оформлення права власності по Ѕ частці на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №70 від 28 серпня 2008 року, доручено Львівському ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» оформити право власності та видати свідоцтво про право власності громадянину ОСОБА_4 на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 24,7 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

Згідно рішення виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №71 від 28 серпня 2008 року, доручено Львівському ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» оформити право власності та видати свідоцтво про право власності громадянину ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 30,5 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м.

На час звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із заявами до Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про оформлення права власності на Ѕ частку житлового будинку за кожним оформлення такого права здійснювалось згідно з наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445 « Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», виданого на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1998 року № 192 (192-98-п ) «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно» та від 16 травня 2002 року № 661 (661-2002-п) «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав власності на нерухоме майно», з метою належного забезпечення захисту права власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб до запровадження єдиної системи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Пунктом 1 Наказу було встановлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Реєстр прав власності на нерухоме майно є інформаційною системою, яка містить відомості про зареєстровані права власності, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, правовстановлювальні документи, на підставі яких здійснено реєстрацію прав власності. Держателем Реєстру прав є Мін`юст, який забезпечує функціонування Реєстру.

Згідно з п.6 Наказу рекомендовано місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування проводити видачу свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна на спеціальних бланках, зразок та опис яких затверджується Міністерством юстиції України.

Також, відповідно до п.п. 10 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 № 280/97-ВР (у редакції Закону станом на 2008 рік) до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку на той час належало відання з питань обліку та реєстрації відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Згідно з п. 1.3 Розділу 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до п. 3.6 Тимчасового положення реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта, права щодо якого підлягають реєстрації.

Реєстратор протягом тридцяти календарних днів з дня реєстрації заяви, без урахування терміну проведення інвентаризаційних робіт, а також строку прийняття рішення органами, визначеними пунктом 6.1 цього Положення, надає витяг з Реєстру прав або приймає рішення про відмову в наданні такого витягу.

Пунктом 6.1. Тимчасового положення передбачено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності а) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування:

- фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна, крім правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

Відповідно до Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, зазначених в додатку до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, такими правовстановлюючими документами, зокрема, є Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями.

Таким чином, після видачі ОСОБА_4 11 вересня 2008 року та ОСОБА_3 17 жовтня 2008 року Винничківською сільською радою Пустомитівського району свідоцтв про право власності на нерухоме майно-будинок в с.Гончари Пустомитівського району по Ѕ частці Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» проведено державну реєстрацію за співвласниками по Ѕ частці житлового будинку, реєстраційний номер 24676674 та видано співвласникам житлового будинку Витяги про реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (номери витягів 20204095 від 11 вересня 2008 року та 20612925 від 17 жовтня 2008 року відповідно).

Після оформлення права власності на Ѕ частину житлового будинку ОСОБА_4 відчужила ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М. З 2008 року згідно погосподарських книг Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 .

Надалі рішенням Давидівської сільської ради від 3 квітня 2017 року №262-6/2017 «Про перейменування вулиць та зміна поштових адрес об`єктів нерухомого майна в с.Гончари Пустомитівського району Львівської області» будинку, який перебуває у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , присвоєна адреса: АДРЕСА_3 .

Таким чином, за життя ОСОБА_4 у встановленому законом порядку зареєструвала своє право на належну їй частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , та на власний розсуд ним розпорядилася, уклавши договір купівлі - продажу з ОСОБА_1 . При цьому, звертаючись до Винничківської сільської ради із заявою про оформлення права власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 , яка діяла від імені ОСОБА_4 згідно довіреності від 20 червня 2008 року, заперечень щодо права на Ѕ його частку не мали.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані позивачкою рішення виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району від 28 серпня 2008 року №70 та №71 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна (житлового будинку)» прийняті в межах повноважень, та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання їх незаконнми та скасування. З цих же підстав не підлягають визнанню незаконними та скасуванню свідоцтва про право власності на нерухоме майно - Ѕ будинку АДРЕСА_1 .

На час оформлення у 2008 році права власності на належне ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по Ѕ частині будинковолодіння, позивачка погоджувалась із належністю ОСОБА_4 Ѕ частини будинку, а не цілого житлового будинку та із заявою про оформлення права власності на весь будинок АДРЕСА_1 ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 , від імені ОСОБА_4 згідно довіреності до сільської ради не зверталась.

Суд першої інстанції врахував, що позивачка належним чином не обґрунтувала вказані позовні вимоги та не надала суду жодного доказу на підтвердження їх обґрунтованості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України.

ОСОБА_4 належною їй часткою житлового будинку розпорядилась, відчуживши її в користь позивачки ОСОБА_1 згідно договору купівлі - продажу від 14 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - будинковолодіння АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про таке порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги про визнання записів до погосподарських книг с. Гончари Пустомитівського району Львівської області щодо будинковолодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як такі, що вчинені без достатніх правових підстав; визнання незаконними та скасувати рішень виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28 серпня 2008 року №70 та №71, свідоцтв про право власності на нерухоме майно - Ѕ будинку АДРЕСА_1 , суд також врахував вимоги статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку, що обставини порушення прав позивача під час розгляду справи позивачем не доведені, а тому підстави для задоволення заявлених позовних вимог про визнання записів до погосподарських книг с. Гончари Пустомитівського району Львівської області такими, що вчинені без достатніх правових підстав, визнання незаконними про скасування рішень Виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28 серпня 2008 року №70 та від 28серпня 2008 року №71 про оформлення права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11 вересня 2008 року ОСОБА_4 Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області на підставі рішення виконкому №70 від 28 серпня 2008 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17 жовтня 2008 року ОСОБА_3 Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області на підставі рішення виконкому №71 від 28 серпня 2008 року, а також визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - будинковолодіння АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , відсутні.

Звисновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді