Справа № 523/8973/22
Провадження №2/523/4039/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна № 2001-013С, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55.7 кв.м., жилою площею 37.1 кв.м., який зареєстрований 23 лютого 2001 року Одеською Універсальною Біржею «Вітязь».

Позов мотивується тим, що 23 лютого 2001 року ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55.7 кв.м., яка складається з 3-х кімнат загальної жилої площі 37.1 кв.м., а також: кухні, туалету, ванної, коридора, що підтверджується договором № 2001-013С купівлі - продажу нерухомого майна, укладеним на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь».

Ѕ частини вищезазначеної квартири належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 10.01.1997 р. р№12-9959, зареєстроване Одеським МБТІ 21.06.1997 р. р№370, стор.12, кн.. 234пр., а також Ѕ частини вищезазначеної квартири належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про прийняття спадщини за законом, видане Восьмою одеською нотаріальною конторою 26.09.1998 р. за р№2-3737, спадкова справа № 563/98р., зареєстроване Одеським МБТІ та РОН 05.10.1998 р., р№370, стор. 214, кн. 298 пр.

Договір купівлі продажу квартири було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» в Журналі реєстрації правочинів по об`єктам нерухомості, реєстраційний номер № 2001-013С від 23.02.2001 року

Під час укладення договору між сторонами було досягнуто згоди і виконанні суттєві умови договору. Позивач передала продавцю (відповідачу) обумовлену суму грошей у розмірі 23 100 гривень, а продавець в свою чергу передав позивачу документи на квартиру та ключі. Після укладення договору позивач вселилася в вищезазначену квартиру та 06.03.2001 року зазначена квартира була зареєстрована по праву приватної власності за позивачем в ОМБТІ та РОН за реєстровим № 370 у реєстровій книзі 393пр на сторінці 3. З березня 2001 року позивач займається благоустроєм житла, несе витрати по його утриманню і сплаті комунальних послуг.

На теперішній час позивач має намір розпорядитися зазначеною квартирою, однак потрібно щоб договір купівлі-продажу був нотаріально посвідчений, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не з`явилась, при цьому, звернулась до суду із заявою, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надав, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного:

Згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна № 2001-013С, укладеного на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55.7 кв.м., яка складається з 3-х кімнат загальної жилої площі 37.1 кв.м., а також: кухні, туалету, ванної, коридора. Відповідно до відмітки на звороті даного договору, 06.03.2001 року зазначена квартира була зареєстрована по праву приватної власності за позивачем в ОМБТІ та РОН за реєстровим № 370 у реєстровій книзі 393пр на сторінці 3.

Так, відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 22.07.2022 року № 16697/04-04 наданого позивачу ОСОБА_1 повідомлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване російською мовою за « ОСОБА_1 » на підставі договору № 2001-013С купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською Універсальною Біржею «Вітязь» від 23.02.2001 року. Реєстраційний запис зроблено 06.03.2001 року за реєстровим номером 370 у реєстровій книзі 393пр на сторінці 3.

Позивач зазначає, що сторони договору, домовились всіх істотних умов правочину, продавець та покупець виконали всі істотні умови договору: покупець розрахувався згідно умов договору, а продавець отримав кошти.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані.

При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 5,6,10, 263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним- задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі - продажу нерухомого майна № 2001-013С, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55.7 кв.м., жилою площею 37.1 кв.м., який зареєстрований 23 лютого 2001 року Одеською Універсальною Біржею «Вітязь», за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала вищезазначену квартиру.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повний текст рішення складено 10.11.2022 року.

Суддя