Ухвала

08 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 357/3115/20

провадження № 61-10439ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся з касаційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме для надання уточненої касаційної скарги з належним зазначенням підстав касаційного оскарження та належним обґрунтуванням. Зазначеною ухвалою роз`яснено, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

У листопаді 2022 року Судом отримано уточнену редакцію касаційної скарги, в якій ОСОБА_1 зазначає підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник зазначає, що є необхідність формулювання висновку Верховного Суду щодо застосування статті 42 Закону України «Про іпотеку» у спірних правовідносинах, оскільки факт сплати боржником ОСОБА_2 боргу поза строком, встановленим цією статтею не може бути підставою для припинення торгів.

Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19 зробив правовий висновок про те, що у випадку касаційного оскарження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у касаційній скарзі має бути зазначено норму права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Виконання особою, яка звертається до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, зазначених процесуальних вимог має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, мав викласти належне обґрунтування такої підстави касаційного оскарження судового рішення.

Оцінивши зміст поданої уточненої касаційної скарги, Верховний Суд дійшов переконання, що заявник не обґрунтував правовий висновок, який, на його думку, повинен бути сформований за результатами розгляду його касаційної скарги, необхідність формування правового висновку щодо статті 42 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням обставин справи.

Відтак, посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, за відсутності належного обґрунтування зазначеної підстави, є беззмістовним, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Таким чином, Верховний Суд констатує, що подана заявником касаційна скарга не містить належного викладу підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, відтак вимоги ухвали Верховного Суду не виконано, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков