Справа № 397/199/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимович І.В.,

секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката Яцюк Максима Васильовича в інтересах скаржника ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника звернувся до суду з скаргою, в якій просив суд:

1. скаргу задовольнити;

2. В рамках виконавчого провадження 44321070 визнати бездіяльність державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС щодо ненадання відповіді у встановлені Законом строки заяви представника боржника від 13.07.2022 року, зобов`язати державного виконавця належним чином розглянути заяву від 13.07.2022 року та надати відповідь;

3. Витребувати у державного виконавця відомості про вжиття дій щодо пошуку стягувача та дій щодо перевірки майнового стану боржника із складенням відповідного акту;

4. В рамках виконавчого провадження 44321070 визнати бездіяльність державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС щодо відсутності дій по винесенню постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі під.3 п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Зобов`язати винести відповідну постанову.

В обгрунтування зазначеної скарги представник скаржника вказав, що 21.06.2022 року з боку Черкаського відділу ДВС була підписана відповідь на адвокатський запит із доданням постанови про відкриття виконавчого провадження. В тексті відповіді зазначено, що «стягнуті з боржника кошти станом на 20.06.2022 року не були перераховані стягувачеві у зв`язку із відсутністю рахунків в матеріалах справи».

Постанова про відкриття виконавчого провадження датована 29.07.2014 року. Виконавчий лист видано на підставі рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2014 року по справі №397/199/14-ц. Рішенням суду вирішено стягувати аліменти до повноліття дитини. На даний час ОСОБА_2 є повнолітньою особою, про що містяться відомості в матеріалах виконавчого провадження.

За час існування виконавчого провадження з боржника були стягнуті грошові кошти, накладено арешти на майно та кошти боржника. Слід зауважити, що з часу відкриття виконавчого провадження і по даний час стягувач та/або син сторін не цікавився виконавчим провадженням, не надали будь-які відомості про себе в т.ч. банківські реквізити. З боку стягувача відбувається ігнорування факту виконавчого провадження.

Зважаючи на це є всі підстави для повернення виконавчого листа стягувачу на підставі підп.3 п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Для винесення постанови державному виконавцю слід встановити факт відсутності майна у боржника.

13.07.2022 року представник боржника звернувся із заявою до ДВС щодо перевірки майнового та фінансового стану боржника, складення акту про відсутність майна. Вказана заява проігнорована, чим відбулася незаконна бездіяльність державного виконавця. Внаслідок відсутності дій щодо встановлення факту відсутності майна з боку державного виконавця відбувається незаконна бездіяльність щодо винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві.

Вказана бездіяльність порушує права боржника, а відтак боржник має право звернутися до суду із скаргою.

Ухвалою судді від 30.08.2022 року вказана скарга прийнята до розгляду, призначена до розгляду та витребувано у державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Бєлікова Андрія Володимировича відомості про вжиття дій щодо пошуку стягувача ОСОБА_3 та дій щодо перевірки майнового стану боржника із складенням відповідного акту в рамках виконавчого провадження 44321070 (а.с.62-63).

Державний виконавець Бєліков А.В., дії/бездіяльність якого оскаржуються, в судове засідання не з`явився, надав відзив на скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні скарги та здійснити її розгляд без його участі (а.с. 72-77). У відзиві державний виконавець вказав, що порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.79-91, 194-197 СК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5 та іншим законодавством. Стосовно твердження про ненадання відповіді на заяву адвоката від 13.07.2022 у встановлені законом строки зазначив, що 19.08.2022 року на заяву адвоката Яцюка М.В. щодо встановлення місцезнаходження стягувача та його платіжних реквізитів та здійснення перевірки майнового стану боржника надано відповідь, яку направлено простою кореспонденцією за адресою, вказаною адвокатом у заяві, про що свідчить реєстр на відправлення простої кореспонденції від 19.08.2022 року. Враховуючи положення ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №2129-Х від 15.03.2022 року, твердження стосовно ненадання відповіді у встановлені Законом строки на заяву представника боржника від 13.07.2022 року, зобов`язати державного виконавця належним чином розглянути вказану заяву та надати відповідь не є коректним, так як відповідь було надано та надіслано, бездіяльність державного виконавця відсутня. Стосовно твердження про витребування у державного виконавця відомостей про вжиття дій щодо пошуку стягувача та дій щодо перевірки майнового стану боржника і складення відповідного акту зазначив, що щодо перевірки майнового стану божника державним виконавцем здійснюються ряд дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а саме: надсилаються запити до ДПІ, МВС та ДФС щодо виявлення доходу та банківських рахунків боржника, вимоги на отримання інформації, яка містить банківську таємницю для з`ясування інформації стосовно наявності та/або стану рахунків, здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника, про що складено відповідний акт. Враховуючи норми ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутні повноваження ( у вигляді права чи обов`язку) щодо пошуку стягувача, проте державним виконавцем було винесено та направлено стягувачу простою та рекомендованою кореспонденцією вимоги державного виконавця для повідомлення ним власних реквізитів банківського рахунку для перерахування стягнутих з боржника коштів. Стосовно твердження про визнання бездіяльності державного виконавця щодо відсутності дій по винесенню постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі під.3 п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язання винести відповідну постанову зазначив, що в межах АСВП №44321070 відсутнє майно нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення та згідно з чим відсутня відмова стягувача щодо залишення такого майна. У зв`язку з чим бездіяльність державного виконавця стосовно неповернення виконавчого документа стягувачу відсутня.

Скаржник та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник скаржника надав до суду письмові пояснення по суті скарги, в яких просив прийняти пояснення до провадження та врахувати під час винесення рішення по справі; скаргу задовольнити в п.4 прохальної частини, інші вимоги залишити без розгляду. Окремо просив проводити судовий розгляд скарги без його участі. Щодо бездіяльності щодо постанови про повернення виконавчого листа стягувачу категорично не погодився із доводами представника ДВС, зважаючи на ситуацію, в якій опинилося виконавче провадження. Згідно підп.3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» «стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення». На даний час дитині стягувача виповнилося 18 років, тобто дитина досягла повноліття. Відтак виконавче провадження може бути продовжено в інтересах стягувача за умови наявності заборгованості. Але, вказане відбувається за умови зацікавленості стягувача та умисних дій боржника щодо невиконання рішення. Матеріалами виконавчого провадження встановлено, що з боржника стягнуто грошові кошти. Згідно чинного ЦК України грошові кошти є майном, в даному випадку - майно боржника. Вказані кошти були реалізовані на рахунок ДВС з майна боржника. Матеріалами справи встановлено, що стягувач відмовляється залишати за собою майно боржника, яке не було реалізовано з рахунку ДВС на рахунок стягувача під час виконання рішення суду. Майном дитини гроші стають після переведення з рахунку ДВС на рахунок стягувача. ДВС не може реалізувати кошти, отримані під час виконання рішення суду, тобто ДВС не може їх повернути боржнику, не може перерахувати на рахунки казначейства і через бездіяльність стягувача та повнолітнього сина виконати вимоги Закону та здійснити переведення коштів з рахунку ДВС на рахунок стягувача. Матеріалами справи встановлено, що у боржника відсутнє інше майно. Представник ДВС посилається, що умови підпункту можна застосовувати виключно після реалізації майна боржника, отримання коштів. Але, арешт і подальша реалізація майна боржника є тотожним поняттям до арешту коштів, що є майном, та реалізацію шляхом списання коштів з боржника. Поняття «гроші» входить у поняття «майно». В жодному нормативному акті України не йдеться про те, що виконавцю заборонено повернути виконавчий документ, якщо стягувач не виявляє бажання отримання коштів. Доктрина «все, що не заборонено Законом, дозволяється». Тим паче, що за обставинами є норма Закону, яка дозволяє ДВС повернути виконавчий документ стягувачу і позбутися виконавчого провадження, яке не може бути виконане через стягувача. Відтак, ДВС має право повернути виконавчий документ, якщо стягувач відмовляється залишити за собою майно боржника, яке ДВС не може перерахувати на стягувача внаслідок бездіяльності стягувача та вже повнолітнього сина. Окрім цього, зауважив, що повернення виконавчого документа стягувачу жодним чином не порушує його права, адже заборгованість на день повноліття дитини неможливо оскаржити та стягувач або його син мають право реалізувати своє право на отримання коштів. Якщо цього бажатимуть, а не вчинятимуть дій, за яких державний виконавець не може виконати чи частково виконати рішення суду саме через дії/бездіяльність стягувача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст.2 вказаного Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно вимог ч.1 ст.5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що 29.07.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції Миколенком В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44321070 про примусове виконання виконавчого листа № 2/397/207/14 виданого 23.04.2014 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с.55 на звороті).

Вказана постанова та розрахунок заборгованості по аліментам направлені адвокату Яцюк М.В. 21.06.22 року за вих. №10648/2 (а.с.55).

Також, відповідно до листа начальника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.06.22 №10648/2 стягнуті з боржника ОСОБА_1 кошти станом на 20.06.2022 не були перераховані стягувачу у зв`язку з відсутністю відповідних рахунків у матеріалах справи (а.с.55).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 20.06.2022 №10649/2 ОСОБА_1 відповідно до матеріалів виконавчого провадження сплачено 18110,33 грн. (травень 2021 року - 2415 грн.; червень 2021 - 7245 грн.; липень 2021 року - 4362,67 грн.; серпень 2021 року - 4087,66 грн.); заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки та станом на 20.06.2022 року становить 84534,67 грн. (а.с.56).

16.06.2022 року державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бєліковим Андрієм Володимировичем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , а саме накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 112192,29 грн. (а.с.57-58).

13.07.2022 року адвокатом Яцюк М.В. державному виконавцю Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бєлікову А.В. шляхом направлення елекутронною поштою подано заяву, в якій адвокат просив: 1. Вжити всі необхідні заходи щодо встановлення місцезнаходження стягувача та її платіжних реквізитів, а у випадку неможливості встановлення - скласти відповідний акт. Письмово повідомити адвоката Яцюка М.В. про вжиті виконавцем дії та результати дій. 2. Здійснити перевірку майнового стану боржника щодо наявності рухомого, нерухомого майна та грошових коштів. При виявленні майна - здійснити його опис та арешт. У випадку відсутності встановленого майна чи коштів - скласти відповідний акт. Письмово повідомити адвоката Яцюка М.В. про результати перевірки майнового стану боржника. Результати розгляду ціїє заяви та перевірки просив надіслати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48-49, 54).

На момент звернення адвоката до суду з даною скаргою, відповіднь на вказану заяву державним виконавцем надана не була.

19.08.2022 року за №19145 начальником Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) адвокату Яцюк М.В. на адресу: 18008, м. Черкаси, пров. Капітана Лифаря,16 направлено відповідь на його заяву щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 , перевірки його майнового стану та встановлення місцезнаходження стягувача, в якій зазначено, що державним виконавцем неодноразово направляються вимоги щодо надання банківських реквізитів для перерахування стягнутих з боржника коштів стягувачові за наявних у матеріалах виконавчого провадження адресах. Стосовно перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснюється ряд дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а саме: надсилаються запити до ДПІ, МВС та ДФС щодо виявлення доходу та банківських рахунків боржника, вимоги на отримання інформації, яка містить банківську таємницю для з`ясування інформації стосовно наявності та/або стану рахунків, здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника про що складено відповідний акт. Для отримання більш детальної інформації по виконавчому провадженню, він, як представник, відповідно до ст. 19 вказаного закону має право з`явитися у відділ державної виконавчої служби та ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження і отримати всі необхідні йому копії (фотокопії) та іншу інформацію. Всі подальші виконавчі дії будуть організовані відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.78-79).

Відповідно до вимог державного виконавця від 13.05.2021 №12282/2, від 25.06.2021 №18273/2, від 19.10.2021 №28284/2, від 02.12.2021 №33017/2, від 03.05.2022 №6979/2, від 16.06.2022 №10339/2, від 21.06.2022 №10640/2, від 02.09.2022 №21194/2, направлених ОСОБА_3 , що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, від останньої вимогалося терміново надати реквізити для перерахування коштів, стягнутих з боржника та зв`язатися з виконавцем для уточнення інформації щодо справи, а також надати інформацію щодо сплачених боржником сум напряму їй як стягувачу. Крім того, у вимозі від 02.09.2022 №21194/2 зазначено, що у разі повторного ігнорування нею вимог державного виконавця та ненадання реквізитів для перерахування стягнутих з боржника коштів, виконавчий документ буде повернуто їй на підставі п.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»: стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст.43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа (а.с.80-90).

Відповідно до Акту державного виконавця від 19.08.2022 року при виїзді державного виконавця за адресою реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_1 , боржника не знайдено, вхід до домоволодіння зачинений, майна, на яке можливо звернути стягнення - не виявлено (а.с.91).

Представник скаржника у письмових поясненнях просить скаргу задовольнити в п.4 прохальної частини, а інші вимоги залишити без розгляду.

Враховуючи те, що розділом VI ЦПК України не передбачено залишення скарги без розгляду, а відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України передбачено право суду застосовувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З врахуванням тієї обставини, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України), а також тієї обставини, що звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця є правом сторони, суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, та залишити без розгляду скаргу в частині визнання бездіяльності державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС щодо ненадання відповіді у встановлені Законом строки заяви представника боржника від 13.07.2022 року, зобов`язання державного виконавця належним чином розглянути заяву від 13.07.2022 року та надати відповідь; витребування у державного виконавця відомостей про вжиття дій щодо пошуку стягувача та дій щодо перевірки майнового стану боржника із складенням відповідного акту.

Щодо визнання бездіяльності державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС в рамках виконавчого провадження 44321070 щодо відсутності дій по винесенню постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі під.3 п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язання винести відповідну постанову (п.4 скарги) суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Відповідно до ч.4, 8 ст. 19 вказаного Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Відповідно до ч.2-5 ст.37 вказаного Закону про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до п.1, 6, 7, 9, 14 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2-3 ст. 39 вказаного Закону , постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.71 вказаного Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч.1 ст.44 вказаного Закону , органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Відповідно до ч.1, 2, 7 ст.47 вказаного Закону , грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Так, відповідно до п.20 розділу ІІІ зазначеної Інструкції повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до п.21 розділу ІІІ вказаної Інструкції, закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону. У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Відповідно до п.22 розділу ІІІ вказаної Інструкції, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Відповідно до п.1, 12, 16 розділу VІІ вказаної Інструкції , стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок). У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача). У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Розділом ХVІ вказаної Інструкції передбачено особливості виконання рішень про стягнення аліментів.

Так, відповідно до п.2 розділу ХVІ вказаної Інструкції , стягнуті аліментні суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження. Якщо у виконавця відсутні відомості, необхідні для перерахування стягнутих аліментних сум, виконавець письмово повідомляє стягувача про необхідність надання стягувачем відомостей про спосіб перерахування стягнутих аліментних сум та реквізитів рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання аліментних сум (за наявності). Якщо місце проживання стягувача невідоме, виконавець вживає заходів з метою встановлення місця проживання стягувача.

Відповідно до п.9, 10 розділу ХVІ вказаної Інструкції, виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, судом не встановлено доказів протиправних дій або бездіяльності державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС в рамках виконавчого провадження №44321070 по не винесенню постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі під.3 п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

З наданих державним виконавцем матеріалів вбачається, що боржнику ОСОБА_1 було відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь стягувача ОСОБА_3 на утримання сина 2002 р.н. в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Скаржник ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за три роки та станом на 20.06.2022 року становить 84534,67 грн. Вказане в свою чергу свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до листа начальника відділу ДВС стягнуті з боржника ОСОБА_1 кошти станом на 20.06.2022 не були перераховані стягувачу у зв`язку з відсутністю відповідних рахунків у матеріалах справи. Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів того, що стягувача повідомлено про необхідність надання відомостей про спосіб перерахування стягнутих аліментних сум та реквізитів рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання аліментних сум (за наявності). Таким чином, суду не надано належних доказів того, що з боку стягувача відбувається ігнорування виконання виконавчого провадження.

В межах АСВП №44321070 відсутнє майно нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення та згідно з чим відсутня відмова стягувача щодо залишення такого майна.

Те, що на даний час ОСОБА_2 (син боржника на утримання кого стягуються аліменти) є повнолітньою особою, не є підставою для закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів, оскільки, відповідно до п.9, 10 розділу ХVІ вказаної вище Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі; заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Отже, докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства та прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, з підстав, зазначених у скарзі - суду не надані, а відповідні обставини порушення закону - судом не встановлено.

А відтак підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки при поданні скарги до суду в межах виконавчого провадження судовий збір не сплачується, а в ході розгляду скарги учасники справи не заявляли суду про понесення ними судових витрат, то суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат згідно ст. 452 ЦПК України у зв`язку з їх відсутністю.

Керуючись ст.ст.447-452 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Яцюка Максима Васильовича - задовольнити.

Залишити без розгляду скаргу в частині визнати бездіяльності державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС щодо ненадання відповіді у встановлені Законом строки заяви представника боржника від 13.07.2022 року, зобов`язання державного виконавця належним чином розглянути заяву від 13.07.2022 року та надати відповідь; витребування у державного виконавця відомості про вжиття дій щодо пошуку стягувача та дій щодо перевірки майнового стану боржника із складенням відповідного акту.

У задоволенні скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС в рамках виконавчого провадження 44321070 щодо відсутності дій по винесенню постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі під.3 п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язання винести відповідну постанову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосереднього до Кропивницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Скаржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Представник скаржника: адвокат Яцюк Максим Васильович, місце знаходження: АДРЕСА_3, ордер серія СА №1029287 від 28.08.2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №000814 від 02.10.2017 року, РНОКПП - НОМЕР_2 .

Стягувач: ОСОБА_3 : місце проживання: АДРЕСА_2 .

Орган примусового виконання: Черкаський районний відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), місце знаходження: м. Черкаси, вул. Вернигори,4, код ЄДРПОУ - 34997607.

Суддя: І.В. Максимович