Справа № 191/1157/20
Провадження № 2/191/349/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 травня 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Твердохліб А.В.,
за участю секретаря Яришевої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Семенуха Івана Олеговича, ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, Іларіонівська селищна об`єднана територіальна громада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна -,
Позивач звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому на підставі рішення Виконкому Іларіонівської селищної ради від 28 лютого 2006 року №29 було надано дозвіл на будівництво скотарської будівлі на раніше закріпленій земельній ділянці на території Іларіонівської селищної ради. Позивач здійснив будівництво і після його завершення було виготовлено технічний паспорт від 29 вересня 2009 року, згідно якого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані нежилі будівлі корівника, що складається з нежилої будівлі корівника літ. Б-1, прибудови до нежилої будівлі корівника літ. В-1, нежилої будівлі корівника Г-1, власником будівель зазначений позивач. Також на замовлення позивача було проведено технічне обстеження стану будівельних конструкцій будівлі корівника з прибудовою за вищезазначеною адресою. Згідно відомостей Синельниківського БТІ за позивачем за інвентаризовано вказані будівлі корівника. Позивач з 2009 року продовжував утримувати будівлі корівника, проводити їх поточний і капітальний ремонт, зокрема замінена покрівля будівлі, зроблена бетонна стяжка. Оскільки позивач своєчасно не здійснив реєстрацію права власності на нежитлові будівлі, він звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на них, справа перебуває на розгляді. Позивач вважає, що він є особою, яка здійснила самочинне будівництво вказаних будівель і відповідно має право звернутися до суду з підстав, передбачених ст.376 ЦК України. Однак в ході розгляду справи стало відомо з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 30 листопада 2018 року був укладений договір купівлі-продажу майна, серія і номер: 12, щодо об`єктів нежитлової нерухомості, що розташована за вищезазначеною адресою, загальною площею 1550.6 кв.м. Опис: корівник - 1296,2 кв.м., комора 9,4 кв.м., побутове приміщення 9,7 кв.м., доїльна зала 90,9 кв.м., підсобне приміщення 129,8 кв.м., коридор 8,7 кв.м., інше 5,9 кв.м. Договір виданий Товарною біржею «Січеславська, Правова». Вказаний договір був укладений між ОСОБА_3 , як продавцем, і ОСОБА_2 , як покупцем. В подальшому державним реєстратором Семенухою Іваном Олеговичем, Дніпровська філія Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», внесено запис про право власності №29208603 та винесено рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер: 44357592 від 30 листопада 2018 року. Позивач зазначає, що він, як забудовник, не продавав і не надавав права на продаж вищезазначених будівель, тому продаж не міг відбутися на законних підставах враховуючи, що саме за позивачем було проведено технічну інвентаризацію майна і саме він є власником цього майна. Рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень порушує права позивача, оскільки таким чином фактично визнано право власності на об`єкти нерухомості, які складаються з його будівельних матеріалів, і робить неможливим задоволення позову про визнання за ним права власності на вказані об`єкти. Позивач посилається на те, що ні продавець ОСОБА_3 , ні покупець ОСОБА_2 фактично не приймали у власність вказане майно. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про нотаріальне посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу, що є порушенням вимог діючого законодавства. Просить суд визнати вищезазначений договір купівлі-продажу майна недійсним, застосувати наслідки його недійсності, а також скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №29208603 про реєстрацію права власності від 30 листопада 2018 року, що зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Представник третьої особи Дніпровської міської ради надав суду письмові пояснення, де зазначив, що Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади міста Дніпро. У даній справі предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу є нерухоме майно, яке розташоване за межами міста Дніпро. Отже, справа не стосується прав та інтересів територіальної громади міста Дніпро.
Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 надала суду письмові пояснення, де зазначила, що позивач не є попереднім власником спірного нерухомого майна, у зв`язку з чим не вправі подавати віндикаційний позов. Під час вирішення спору необхідно дослідити і встановити, яким чином залежить можливість реалізації прав позивача внаслідок визнання договору недійсним, стороною якого він не є. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваного договору недійсним, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності не є ефективним способом відновлення порушеного права позивача, адже за загальним правилом наслідком встановлення судом недійсності правочину є реституція. Відповідно скасування державної реєстрації права власності і визнання договору недійсним не матиме наслідком усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а тому не відновить порушеного права позивача, який не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором. Просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач надав суду відповідь на письмові пояснення представника третьої особи, де зазначив, що справа стосується його порушених прав, оскільки саме він здійснював ремонти корівника, отримавши завчасно необхідні дозволи, виготовивши технічний паспорт, а також завчасно уклавши з Синельниківською райдержадміністрацією договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно. Вважає себе особою, яка здійснила самочинне будівництво і має право на звернення до суду з метою набуття права власності на підставі ст.376 ЦК України. Оспорювані позивачем договір і державна реєстрація перешкоджають йому набути право власності на майно, тому, незважаючи, що він не був стороною оспорюваного договору купівлі-продажу майна, він має право його оспорювати. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Також зазначив, що документи, на підставі яких ОСОБА_3 було в рахунок майнових паїв виділене приміщення корівника, а також оспорюваний договір купівлі-продажу майна є підробленими, оскільки підписи голови СХКПП «Колос» ОСОБА_7 в різних документах різняться. Також сам оспорюваний договір купівлі-продажу майна є недійсним, оскільки він не був нотаріально посвідчений, як вимагає діюче законодавство. Судом був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , який начеб-то на підставі договору придбав спірне нерухоме майно. Однак вказаний договір не відповідає вимогам законодавства, оскільки він також не був нотаріально посвідчений і зареєстрований, у зв`язку з чим вважається неукладеним. Отже, неукладені правочини не можуть впливати на вирішення даної справи по суті.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державний реєстратор Семенуха І.О. в судове засідання не з`явилися по невідомим суду обставинам, хоча про день, час і місце судового розгляду справи були повідомлені завчасно.
Третя особа ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, але представник завчасно письмово заявили про розгляд справи без їх участі.
Представник третьої особи Іларіонівської селищної ради в судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Заперечень проти позову не має.
Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона у 2008 році приїхала проживати до с.Іванівка Синельниківського району Дніпропетровської області. За час проживання вона неодноразово приходило до позивача на ферму за молоком і бачила, що ферма була в поганому стані, не було вікон, усіх дверей. На даний час позивачем зроблений капітальний ремонт ферми, вставлені вікна, двері, полагоджено дах ферми. Вона особисто бачила на фермі лише позивача, який там прибирався. Інших осіб не бачила. Відповідачів по справі не знає.
Допитаний у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_9 пояснив, що в с.Іванівка Синельниківського району Дніпропетровської області він працював давно, починаючи ще з колгоспу. Працював агрономом. Спочатку все було державним, а у 2000 році було створено СФГ «Союз» і потім господарство було поділене на паї. Яким чином позивач отримав свій пай не пам`ятає. Розміри паїв формувалися залежно від стажу і розміру заробітної плати. Приміщення корівника раніше були в занедбалому стані, а зараз відновлені.
Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі.
Також була частково задоволена заява позивача про забезпечення позову.
Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, вивчивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.
На підставі рішення виконкому Іларіонівської селищної ради №29 від 28 лютого 2006 року позивачу було надано дозвіл на будівництво скотарської будівлі на раніше закріпленій земельній ділянці на території Іларіонівської селищної ради ОСОБА_1 . Вказавний факт підтверджується копією рішення.
Згідно копії технічного паспорту власником нежитлової будівлі корівника, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений ОСОБА_1 .
Як вбачається з повідомлення Синельниківського МБТІ №188 від 26 лютого 2020 року на будівлі корівника, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які заінвентаризовані за ОСОБА_1 , право власності не зареєстровано.
Також на замовлення позивача було проведено технічне обстеження стану будівельних конструкцій будівлі корівника з прибудовою за вищезазначеною адресою, за результатами якого встановлено, що будівля перебуває у задовільному стані.
30 листопада 2018 року був укладений договір купівлі-продажу майна, серія і номер: 12, щодо об`єктів нежитлової нерухомості, що розташована за вищезазначеною адресою, загальною площею 1550.6 кв.м. Опис: корівник - 1296,2 кв.м., комора 9,4 кв.м., побутове приміщення 9,7 кв.м., доїльна зала 90,9 кв.м., підсобне приміщення 129,8 кв.м., коридор 8,7 кв.м., інше 5,9 кв.м. Договір виданий Товарною біржею «Січеславська, Правова». Вказаний договір був укладений між ОСОБА_3 , як продавцем, і ОСОБА_2 , як покупцем.
В подальшому державним реєстратором Семенухою Іваном Олеговичем, Дніпровська філія Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», внесено запис про право власності №29208603 та винесено рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер: 44357592 від 30 листопада 2018 року.
Позивач зазначає, що він, як забудовник, не продавав і не надавав права на продаж вищезазначених будівель, тому продаж не міг відбутися на законних підставах враховуючи, що саме за позивачем було проведено технічну інвентаризацію майна і саме він є власником цього майна.
Однак, як вбачається з виписки із протоколу №5 загальних зборів членів підприємства СХКПП «Колос» Синельниківського району Дніпропетровської області від 26 травня 2001 року загальними збороми підприємства було вирішене питання за рахунок майнових паїв виділити техніку і нежитлові приміщення, серед яких також зазначено приміщення корівника площею 1550 кв.м. в с.Іванівка.
Згідно копії Акту приймання-передачі нежитлового приміщення корівника від 30 травня 2001 року ОСОБА_3 за рахунок майнових паїв на підставі рішення №5 загальних зборів членів підприємства СХКПП «Колос» від 26 травня 2001 року було передане нежитлове приміщення корівника, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Із вищенаведеного вбачається, що спірне нерухоме майно ще у 2001 році було передане ОСОБА_3 , який в подальшому 30 листопада 2018 року на проведеному Товарною Біржею «Січеславська, Правова» аукціоні продав вказане майно ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу майна.
Отже, власником корівника у 2001 році став ОСОБА_11 , а позивач отримав в оренду земельну ділянку і дозвіл на будівництво скотарської будівлі у 2006 році. При цьому суду не надано жодного доказу яким чином виділене в рахунок майнових паїв майно ОСОБА_3 могло бути передане в подальшому виконкомом Іларіонівської селищної ради ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У ч.1 ст.319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Вищезазначені виписка із протоколу №5 загальних зборів членів підприємства СХКПП «Колос» Синельниківського району Дніпропетровської області від 26 травня 2001 року, а також Акт приймання-передачі, на підставі яких ОСОБА_3 було передане спірне майно, не оскаржувалися, є чинними і відповідно свідчать про набуття ОСОБА_3 право на це майно раніше, ніж на нього отримав дозвіл позивач.
Позивач в свою чергу право власності на майно не отримав, жодних доказів того, що ОСОБА_3 позбувся майна, виділеного йому в рахунок майнових паїв, суду не надав, тому суд вважає, що при таких обставинах задоволення позову шляхом визнання договору купівлі-продажу майна, а також скасування державної реєстрації може призвести до порушення прав первісного власника майна, тобто ОСОБА_3 , в частині належного йому права власника на розпорядження майном.
Також необґрунтованими суд вважає посилання позивача на те, що ним були вкладені кошти на капітальний і поточний ремонт корівника.
Так, суду не було надано жодного письмового доказу щодо вартості корівника на час його отримання позивачем і на сьогоднішній день, що унеможливлює визначити вартість будівельних матеріалів і робіт, здійснених позивачем, а лише показання свідків для підтвердження вказаних фактів не є достатніми.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідками.
Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного майна, укладеного між ОСОБА_3 , як продавцем, і ОСОБА_12 , як покупцем, і скасувати відповідну державну реєстрацію права власності.
Однак, навіть у разі задоволення такого позову, незрозуміло яким чином права позивача будуть поновлені, оскільки у разі визнання вказаного договору недійсним право власності на спірне майно буде поновлено не у позивача, а у відповідача ОСОБА_3 .
Це свідчить, що обраний позивачем спосіб захисту не є законним і ефективним, відповідно жодних позитивних наслідків для позивача не призведе.
Посилання представника позивача на підроблені підписи голови СХКПП «Колос» ОСОБА_7 в різних документах, а також на те, що сам оспорюваний договір купівлі-продажу майна є недійсним, оскільки він не був нотаріально посвідчений, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки судом було встановлено, що позивач у справі неналежний, оскільки задоволення заявлених ним вимог не призведе до відновлення його порушених прав, тому і він не є особою яка наділена правом на оспорення договору.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Стосовно посилань щодо підробки підписів, то суд не є спеціалістом і не володіє необхідними знаннями, щоб достовірно встановити чи належить підпис певній особі, чи ні. Встановлення вказаних обставин можливе лише при наявності висновку почеркознавчої експертизи, однак клопотань про її призначення до суду не надходило.
Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою і у задоволенні позову слід відмовити.
Правомірність набуття права власності на спірне майно ОСОБА_4 не є предметом розгляду даної цивільної справи, тому суд ці обставини не вирішує.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст.4, 11, 12, 13, 78, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Семенуха Івана Олеговича, ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, Іларіонівська селищна об`єднана територіальна громада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення виготовлене у повному обсязі 16 травня 2022 року.

Суддя А. В. Твердохліб