Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2159/13-ц
Провадження № 6/382/21/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Жуковій Л. Д.,

за участю представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 в особі представника адвоката Косогор Оксани Миколаївни, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Яготинський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління ДПС у Київській області, Бориспільська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області,

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2022 ОСОБА_2 в особі представника адвоката Косогор О. М. звернулася до Яготинського районного суду Київської області із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2013 у справі № 382/2159/13-ц.

Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_2 (далі - заявниця) після оголошення в Україні режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я вирішила виїхати за межі України разом зі своєю малолітньою дитиною. 22.03.2022 на пункті контролю пункту пропуску через державний кордон України «Порубне-авто» 31 прикордонний загін, уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону по відношенню до заявниці було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України з тих підстав, що по відношенню до неї є рішення уповноваженого державного органу України про непропуск з України. Під час складання та оформлювання указаного рішення працівники прикордонної служби повідомили заявниці про існування судового рішення 2013 року, постановлене Яготинським районним судом Київської області, згідно з яким установлене тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. Після повернення до ОСОБА_3 , де заявниця має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, вона звернулася до Яготинського районного суду Київської області стосовно з`ясування наявності судових рішень, відповідно до яких їй могло бути установлене тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. 14.04.2022 заявниця отримала примірник ухвали Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2013 у справі № 382/2159/13-ц, постановленої за наслідками подання відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області.

Суд призначив розгляд заяви у судовому засіданні на 09.05.2022; відклав розгляд до 17.05.2022 з метою повідомлення заінтересованих осіб.

У судовому засіданні представник заявниці адвокат Косогор О. М. підтримала заявлені вимоги, зазначивши, що оскільки відповідне виконавче провадження № 38844719 щодо стягнення із заявниці 781,45 грн завершено, про що стверджує виконавча служба, вона просить скасувати обмеження в праві виїзду за межі України, накладене стосовно цього ж провадження, вважаючи його безпідставним.

Представник виконавчої служби в судове засідання не з`явився, надав заперечення, в яких просив відмовити у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, мотивуючи їх тим, що на виконанні перебуває інше виконавче провадження № 6715336 з виконання вимоги Ф № 2766-23 У від 06.11.2020, виданої ГУ ДПС у Київській області, про стягнення із ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС у Київській області 34 336,55 грн по сплаті недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування.

Інші заінтересовані особи повідомлені належним чином; будь яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши доводи представника заявниці, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

22.03.2022 заявниці було відмовлено у пропуску через державний кордон України. Звернувшись до суду, ОСОБА_2 отримала примірних ухвали Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2013 року у справі № 382/2159/13-ц, якою їй установлене тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон за поданням Відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, в порядку виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню вимоги № Ф 249 У, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області у 2013 році, по стягненню недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 781,45 грн. на користь Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області. 26.04.2022 представник заявниці звернулася з письмовою заявою до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання реквізитів для сплати суми, яка підлягає до стягнення за виконавчим провадженням, в порядку виконання якого їй було установлене тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. Відповіді не отримала.

Як вбачається із письмових заперечень, наданих головним державним виконавцем, на виконанні Яготинського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Київські області (після реорганізації - Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало два виконавчі провадження, в яких ОСОБА_2 має статус боржника: № 38844719 з виконання вимоги № Ф 249 У виданої Управлінням ПФУ в Яготинському районі Київської області у 2013 році; № 67105336 з виконання вимоги Ф № 2766-23 У, виданої ГУ ДПС у Київській області 06.11.2020, про стягнення з ОСОБА_2 34 336,55 грн.

Судом встановлено, що саме у межах виконавчого провадження № 38844719 по відношенню до ОСОБА_2 було застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України згідно з ухвалою Яготинського районного суду Кивїської області від 03.10.2013 у справі № 382/2159/13-ц (а. с. 28).

У межах цього ж провадження, 14.01.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». В подальшому, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 за № 699/30567, виконавчі провадження передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Згідно з актом про вилучення для знищення від 25.02.2018 виконавче провадження № 38844719 знищено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Цей Закон регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Зазначений підхід застосований Верховним Судом у постанові від 28.10.2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах виконавчого провадження з виконання вимоги № Ф 249 У, виданої Управлінням ПФУ в Яготинському районі Київської області ще в 2013 році, про стягнення із заявниці 781,45 грн, виконавчий документ повернуто; відомості про оскарження відповідної постанови відсутні; виконавче провадження № 38844719 знищено.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно із ч. ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги позицію ЄСПЛ щодо неможливості продовжувати довготривалі заходи, що обмежують свободу пересування особи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_2 та наявність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладеного ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2013 року у справі № 382/2159/13-ц.

Посилання органу виконання судових рішень на наявність іншого виконавчого провадження № 67105336 суд до уваги не приймає, оскільки воно не стосується предмета поданої заяви та знищеного виконавчого провадження № 38844719, саме в межах якого по відношенню до ОСОБА_2 й було застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України згідно з ухвалою Яготинського районного суду Кивїської області від 03.10.2013 у справі № 382/2159/13-ц. Натомість, суд погоджується із твердженням представника заявниці про те, що підстава для застосування зазначеного тимчасового обмеження припинила своє існування згідно установленого чинним законодавством порядку.

Керуючись ст. ст. 259-261, 353, 354, 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 в особі представника адвоката Косогор Оксани Миколаївни про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_2 , яке встановлено ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2013 року у справі № 382/2159/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали підписано 18.05.2022.

Суддя М. М. Нарольський