Номер провадження: 22-ц/813/8334/22
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

головуючого Полікарпової О.М.,

суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П.,

за участю секретаря Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алєксєєва Олена Олексіївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, припинення права власності та визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим у подальшому, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарською будівлею, який розташований по АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві власності.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є він, ОСОБА_1 , син померлого, ОСОБА_4 , донька померлого та ОСОБА_2 , дружина померлого.

29 грудня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарською будівлею, по АДРЕСА_1 .

09 вересня 2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка його повідомила про те, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. була відкрита спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про те, що він пропустив строк на прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що він пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті батька, оскільки про його смерть він не знав, дізнався випадково, так як проживає в іншому населеному пункті за адресою: АДРЕСА_2 , за характером роботи систематично перебував у відрядженнях, на лікарняному, а також з 12 березня 2020 року на всій території України було установлено карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID -19, термін дії якого було постійно продовжено, в останній раз до 31 жовтня 2021 року.

Вважає, що строк на прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, тому суд повинен визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини.

Стверджував, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 було видано відповідачці незаконно, оскільки при подачі заяви про прийняття спадщини, остання свідомо не вказала його адресу проживання, а нотаріус в порушення ст. 63 Закону України «Про нотаріат» діючого законодавства не повідомила його про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. 29 грудня 2021 року, за реєстровим №1461, на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарською будівлею, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 ; припинити право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку на ім`я ОСОБА_2 , за свідоцтвом про право на спадщину за законом; визначити ОСОБА_1 , додатковий строк для подання ним до нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідач надала суду відзив на позов та письмові пояснення, в яких просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю, в обґрунтування яких зазначала, що місце мешкання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться майже на межі м. Одеси, лише в 14 кілометрах від Одеської дирекції «Укрпошта» та в п`яти кілометрах від місця мешкання померлого за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується перебування позивача у відрядження, то відповідачка зазначала, що позивачем надано лише 2 накази про відрядження в період часу, встановленого для вступу у спадщину (період з 16 червня 2020 року по 16 грудня 2020 року), а саме наказ №71ОК -89/342 від 30 вересня 2020 року (строк відрядження 2 доби з 01 жовтня 2020 по 02 жовтня 2020 року) та наказ №71ОК -80/359 від 07 жовтня 2020 року (строк відрядження 1 доба 07 жовтня 2020 ) Інші накази про відрядження видані поза межами строку на подання до нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , встановленого Законом. Отже, позивач лише 3 доби в зазначений період перебував у відрядження, а тому мав достатній час для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, позивач перебував на лікуванні з 31 травня 2021 року по 18 червня 2021 року, інших листків непрацездатності позивачем не надано. Отже період тимчасової непрацездатності позивача не припадав на строк на подання заяви для прийняття спадщини не припадав.

Стверджувала, що посилання позивача на необізнаність про смерть батька не відповідають дійсності, оскільки він і його сестра ОСОБА_4 були присутні на похованні ОСОБА_3 (а.с. 143-149, 162, 163, 164, 179-181).

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із наведеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд не надав належної оцінки наступним фактам:

- зі своїм батьком позивач спілкувався дуже рідко через напружені стосунки з його дружиною відповідачкою, яка навмисно не повідомила його про смерть батька, а нотаріуса про наявність у померлого сина, його місце знаходження та засоби зв`язку;

- отримавши спірне домоволодіння у спадок, відповідачки якомога скоріше намагалась його продати, адже має у власності інше нерухоме майно;

- нотаріусом не було вчинено жодних передбачених законом дій, направлених на повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини.

Окрім того, скаржник зазначив, що висновок суду про зловживання сторонами у справі своїми правами є хибним, адже заявлені у першій інстанції клопотання про відкладення мали на меті примирення сторін.

Скаржник та третя особа, сповіщені належним чином про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили, клопотання про проведення судового засідання за допомогою відеоконференцзв`язку не подавали. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, так необізнаність позивача про смерть батька не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки сама по собі ця обставина, без встановлення інших об`єктивних обставин, не свідчить про поважність пропуску спадкоємцем цього строку.

Поряд з цим, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідачем отримані та зберігаються кошти у розмірі 11100,00 грн., на підставі Договору без його виконання та дія якого закінчилася, а необхідність виконання послуг відпала.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями №П1-141279-ю/л про реєстрацію осіб в житловому приміщенні/будинку від 26 липня 2020 року (а.с. 91 звор.).

ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 31 березня 2011 року належав житловий будинок з господарською будівлею по АДРЕСА_1 , який був придбаний в період шлюбу з ОСОБА_5 (а.с.94)

06 квітня 2011 року право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з господарською будівлею по АДРЕСА_1 було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН, номер запису: 44280 в книзі 308-64, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданого КП ОМБТІ та РОН 06 квітня 2011 року за №29563805 (а.с. 95, 100).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 78 звор.).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарською будівлею, що розташований по АДРЕСА_1 та Ѕ частини транспортного засобу марки ВАЗ модель 211340 тип ТЗ легковий Комбі,2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , син померлого, ОСОБА_4 , донька померлого та ОСОБА_2 , дружина померлого.

26 червня 2020 року ОСОБА_2 в установлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 78).

Інші спадкоємці, а саме діти померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спадщину не прийняли, оскільки разом з померлим не проживали та з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса не зверталися.

29 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, а саме на Ѕ частину житлового будинку з господарською будівлею, який розташований по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину транспортного засобу марки ВАЗ модель 211340 тип ТЗ легковий Комбі,2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 93).

29 грудня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. було видано ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на наведене вище майно (а.с. 108 звор, . 103-104 звор., 106 звор.), а 29 грудня 2020 року її право власності на нерухоме майно було зареєстровано (а.с. 108 звор.).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 26 січня 2022 року у справі № 525/1067/20.

Наведена вище практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач зазначав про те, що він не знав про смерть батька, оскільки проживає в іншому місті за адресою АДРЕСА_2 , за характером роботи систематично перебував у відрядження, а також на лікарняному, аналогічні доводи наведено скаржником і апеляційній скарзі.

Відмовляючи у задоволенні позову про надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини.

При цьому суд правильно зазначив про те, що необізнаність позивача про смерть батька не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки сама по собі ця обставина, без встановлення інших об`єктивних обставин, не свідчить про поважність пропуску спадкоємцем цього строку.

У постановах від 11 листопада 2020 року по справі № 750/262/20, від 13 грудня 2018 року по справі № 459/295/16-ц та від 11 липня 2018 року по справі № 381/4482/16-ц ВС вказав, що за відсутності у спадкоємця перешкод для подання заяви, якщо він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. До відповідного висновку приходив і Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15 та від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12.

Крім того, із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач звернувся лише у вересні 2021 року, через рік з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є досить тривалим проміжком часу.

Апеляційний суд також звертає увагу, що те, що позивач за життя не спілкувався із спадкодавцем - своїм батьком та не знав про його смерть, не є тими обставинами, які доводять поважність пропуску ОСОБА_1 строку на подання заяви про прийняття спадщини більше ніж на рік.

Скаржник загалом посилається на порушення вимог цивільного процесуального закону в частині ненадання оцінки наявним у справі доказам, поряд з цим зміст скарги полягає в незгоді з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судом фактичними обставинами.

При цьому апеляційний суд повністю погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, розглянувши позовну заяву та ретельно перевіривши її доводи, обґрунтовано залишив її без задоволення, мотивувавши належним чином своє рішення та зазначивши підстави, з яких позов не може бути задоволено, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про допущені істотні порушення вимог цивільного процесуального закону є безпідставними. Оскаржуване судове рішення є вмотивованим та відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України. Істотних порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права апеляційним судом не встановлено.

Інших обґрунтувань незаконності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.

На підставі викладено, апеляційний суд вважає правильним та таким, що ґрунтується на вимогах діючого та чинного на момент виникнення спірних правовідносин національного законодавства та матеріалах справи висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем існування поважних підстав для визнання додаткового строку на прийняття спадщини, а отже і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, положення діючого та чинного на момент виникнення спірних правовідносин національного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, ст. 374, ст.ст.376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.11.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.

Базіль Л.В.

Воронцова Л.П.