Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/266/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Козіна С.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним.

10 листопада 2022 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, яка обґрунтована таким.

Потреба у забезпеченні позову виникла у зв`язку з тим, що на завершальному етапі судового процесу знаходиться судова справа № 374/1/20 між тими ж сторонами та третіми особами (з врахуванням процесуального статусу відповідно до виду оскаржуваного договору) про визнання договору купівлі-продажу недійсним, яка також перебуває у провадженні Ржищівського міського суду Київської області.

Спірний об`єкт в справі № 374/1/20 та № 374/266/21 ідентичний - це будинок, розташований по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка розміром 0,10 га, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер :69:025:0234, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які належать ОСОБА_4 . В разі задоволення позову в справі № 374/1/20, спірне майно офіційно повернеться до попереднього власника ОСОБА_3 , яка матиме можливість розпорядитися на власний розсуд спірними об`єктами, що унеможливить виконання рішення в справі № 374/266/21, адже позовні вимоги передбачають не лише визнання договору недійсним, а й реституцію, де спірне майно повинно забезпечувати іпотечне зобов`язання. Окремо звертаю увагу, що в справі призначено психіатричну експертизу відносно ОСОБА_3 , психічне здоров`я якої ставиться під сумнів, окрім того представник відповідача не заперечує, що ОСОБА_3 спостерігається у психіатра, поводиться неадекватно, вчиняє непередбачувані дії тощо. Провадження ж у справі № 374/266/21 після вирішення питання про установу, яка буде проводити психіатричну експертизу відносно ОСОБА_3 , буде зупинено на невизначений строк і позивач не матиме можливості звернутись до суду з клопотанням про забезпечення позову і захистити свої інтереси. У даному судовому провадженні ОСОБА_4 виступає в процесуальному статусі третьої особи, тобто не відповідачем, однак є пов`язаною з відповідачем особою, про що свідчать судове провадження між нею та ОСОБА_3 № 374/1/20. 12 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 568/525/21, провадження № 61-14463св21 сформував позицію, згідно якої забезпечення позову по суті- це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Тобто, зі сторони суб`єктного складу - відсутні перешкоди для забезпечення позову. Отже, за таких обставин існує очевидної загроза порушення законних прав та інтересів позивачки у разі невжиття заходів забезпечення позову, спір є майновим. Представник позивачки в заяві про забезпечення позову просила суд накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 0,10 га, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер :69:025:0234, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належать ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову представник позивачки обґрунтувала тим, що в разі задоволення позову в справі № 374/1/20, спірне майно офіційно повернеться до попереднього власника ОСОБА_3 , яка матиме можливість розпорядитися на власний розсуд спірними об`єктами, що унеможливить виконання рішення в справі № 374/266/21.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено представником позивачки, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням недійсним.

Також, представником позивачки в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не зазначено доказів і не наведено мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на те, що відповідачка матиме можливість розпоряджатися на власний розсуд спірними об`єктами, та посилання на загальні норми процесуального права, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмежень прав та інтересів третіх осіб. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна про визнання договору розірвання договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (п. 4 ч.1 ст. 353 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя