Дата документу 17.10.2022
Справа № 334/9633/21
Провадження № 2/334/1253/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Трегуб Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №22 Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

10.12.2021 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької ЗОШ №22 Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу №124-КТ/Р від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи», поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді вчителя української мови та літератури Запорізької ЗОШ №22, стягнути з відповідача середній заробіток за весь період вимушеного прогулу з 08.11.2021 року по день винесення рішення у цій справі.

Відповідно до наказу відповідача від 05.11.2021 року №124-Кт/р позивача було відсторонено від роботи з 8 листопада 2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. Цей наказ позивач вважає незаконним, оскільки він суперечить Конституції України та трудовому законодавству.

Ст. 46 КЗпП передбачає підстави для відсторонення від роботи власником. Верховним Судом неодноразово наголошувалося, що вказана норма містить вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи. Підстави вказані відповідачем у наказі не передбачені чинним законодавством та порушують право на працю, передбачене Конституцією України.

На думку позивача Постанова КМУ від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» зі змінами, суперечить Конституції України.

Ст. 64 Конституції передбачає, що конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначення їх строку. Оскільки в Україні не введено воєнного чи надзвичайного стану, то п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року суперечить Конституції України. Таким чином, права та обов`язки громадян України можуть бути обмежені виключно в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Дорожньою картою впровадження вакцини від коронавірусної хвороби COVID-19 і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021- 2022 роках, передбачено, що вакцинація буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. роботодавець не має права застосовувати будь-які заходи впливу до працівника, якщо останній не бажає її проходити.

Позивач також просить на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП при ухваленні рішення про поновлення на роботі одночасно вирішити питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до розрахунку позивача станом на день подання позовної заяви середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 року по 04.12.2021 року становить 10 988,60 грн.

22.02.2022 року представником позивача було подано уточнену позовну заяву. Позивач наголошує, що профілактичне щеплення проти COVID-19 є необов`язковим. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлюються обов`язкові профілактичні щеплення, працівника може бути відсторонено від роботи лише за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно епідеміологічної служби. Рішення уповноваженого суб`єкта про проведення обов`язкових профілактичних щеплень на території Запорізької області не приймалося.

Наказ МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, а лише затверджує Перелік виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до п. 4 Положень про організацію і проведення профілактичних щеплень, яке затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я №595 від 16.09.2011 року щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень. Профілактичні щеплення проти COVID-19 не входять до вказаного календаря, тобто, жодним законом не встановлено обов`язковості щеплення проти COVID-19. Позивач знову наголошує на відсутності законних підстав для відсторонення її від посади. Крім того, вимагання роботодавцем доказів проведення щеплення є незаконним та порушує таємницю про стан здоров`я позивача, вона не зобов`язана надавати конфіденційну інформацію про себе.

09.12.2021 року представником було подано відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується з позовними вимогами та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач зауважує, що позивач посилається на положення ч. 2 ст. 235 КЗпП щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу одночасно з прийняттям рішення про поновлення на роботі, проте період відсторонення від роботи та положення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є тотожними. Тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, враховуючи відсутність розрахунку середнього заробітку за весь період відсторонення від роботи, вказана вимога не підлягає задоволенню.

На позачерговому засіданні місцевої комісії з питань техногенно екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя (Протокол від 16.10.2021 №36) прийнято рішення про встановлення з 18.10.2021 року «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно пп 10 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів «1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» на території регіонів, де встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки додатково забороняється відвідування закладів освіти здобувачам освіти, крім здобувачів дошкільної освіти, учнів спеціальних закладів освіти та 1-4 класів закладів загальної середньої освіти, крім закладів освіти, усі працівники яких мають документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, чи міжнародного, внутрішнього сертифікату або іноземного сертифікат, про підтверджує вакцинацію від COVID-19; негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19.

Наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 4 жовтня 2021 року №2153 встановлено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 підлягають працівники закладів вищої, після дипломної, фахової передвищої, професійної, загальної середньої освіти. Відповідно до статуту Запорізької ЗОШ №22 ЗМР відноситься до закладів загальної середньої освіти.

Положення ч. 1 ст. 46 КЗпП допускають відсторонення особи в інших випадках, передбачених законодавством. Таким нормативним актом є приписи ч. 2 ст. 12 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а положення Постанови Кабінету Міністрів №1236 від 09.12.2020 року лише конкретизують час і спосіб норми закону.

Щодо положень ч. 6 ст. 12 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», вказана норма передбачає спосіб медичного контролю під час здійснення щеплення. У той час як положення п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9.12.2022 року №1236 покладає функцію контролю на роботодавця.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

17.10.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

Дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення сторін,суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Запорізькою ЗОШ №22 Запорізької міської ради, займає посаду вчителя української мови та літератури.

29.10.2021 року ОСОБА_1 було повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 ( повідомлення №240).

Згідно з копією наказу №124-КТ/р від 05.11.2021 року позивач була відсторонена від роботи з 8 листопада 2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. З цим наказом позивач була ознайомлена під особистий підпис 8 листопада 2021 року.

У своїх запереченнях від 08.11.2021 року директору Запорізької ЗОШ №22 ЗМР позивач висловила свою думку щодо незаконності вказаного її відсторонення посилаючись на положення Конституції України. Зазначила, що п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року не підлягає застосуванню та відповідно до положень ст. 19 Конституції України директор повинна утриматися від його виконання. Позивач наголошує, що трудову дисципліну не порушувала, вакцинація від COVID-19 є добровільною.

Відповідно до з копії довідки про доходи від 17.11.2021 року надана інформація про заробітну плату ОСОБА_1 за період з травня по жовтень 2021 року.

Судом також встановлено, що наказом №15/1-К/ТР від 25.02.2022 року з 25.02.2022 року позивача допущено до виконання трудових обов`язків до завершення воєнного стану.

Згідно з копією статуту Запорізької ЗОШ № 22 Запорізької міської ради, остання є навчальним закладом, головною метою якого є забезпечення реалізації права громадян відповідної території на здобуття загальної середньої освіти. Відповідно до пункту 1.12 статуту навчальний заклад несе відповідальність перед особою, суспільством і державою, зокрема, за збереження життя та здоров`я дітей, дотримання безпечних умов навчально виховної діяльності. Згідно з пунктом 1.7 органом управління Запорізької ЗОШ № 22 ЗМР є департамент освіти і науки Запорізької міської ради.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначені хвороби, проти яких профілактичні щеплення є обов`язковими: дифтерія, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз. Міністерство охорони здоров`я як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, може встановити перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб.

Наказом МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153, який набув чинності 8 листопада 2021 року, затверджено перелік професій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19. Це працівники, зокрема, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. При цьому вакцинації підлягають усі працівники вказаних установ і закладів згідно зі штатним розписом. Винятком є працівники, що мають протипоказання до щеплень, визначені в Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженому МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595. Протипоказання до вакцинації встановлюються лікарем.

З 8 листопада 2021 року набули чинності зміни до постанови КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, внесені постановою КМУ від 20 жовтня 2021 р. № 1096. Зокрема, пункт 41-6 доповнено нормою щодо відсторонення працівників: «Керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щеплення, затвердженим наказом МОЗ від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП, частини 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини 1 статті 94 КЗпП, частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу» (мінімальна зарплата); відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили».

Відповідно до статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Згідно зі статтею 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень працівників, які підпадають під обов`язкове щеплення, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Наказ МОЗ №2153 від 4 жовтня 2021 року, по суті, визнав обов`язковим щеплення від COVID-19 для певних професій, зокрема і для професії позивача.

У справі, яка розглядається, індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права на працю, в тому числі на заробітну плату, відпочинок та соціальний захист, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, в тому числі дітей, які здобувають освіту в цьому закладі і мають право на безпечний освітній процес і відповідно до чинного законодавства не підлягають вакцинації; інших працівників цього ж закладу освіти, які здійснили у встановленому державою порядку щеплення до 8 листопада 2021 року. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

ЄСПЛ висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03).

Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим.

Відповідно до частини третьої статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Загальновідомою є інформація про те, що коронавірусна хвороба (абревіатура COVID-19 затверджена як офіційна скорочена назва) інфекційна хвороба, яка вперше виявлена у людини в грудні 2019 року в місті Ухань, Центральний Китай. Хвороба почалася як спалах, що розвинувся у пандемію. Причиною хвороби став коронавірус SARS-CoV-2, циркуляція якого в людській популяції була до грудня 2019 року невідомою. Пандемію цієї хвороби Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) визнала надзвичайною ситуацією в галузі міжнародної охорони здоров`я та внесла заходи з боротьби проти неї до тимчасових рекомендацій згідно з Міжнародними медико-санітарними правилами 2005 року.

Держава, встановивши обов`язковість щеплень для певних категорій працівників, зокрема працівників закладів освіти, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі і власне нещепленого працівника.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти. Суд вважає, що керівник навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 зазначено, що «відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Оскільки суд дійшов висновку, що відсторонення від роботи позивача було здійснено відповідачем відповідно до норм чинного законодавства, то інші вимоги позивача задоволенню не підлягають

Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 274, 279, 263 266, 352 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №22 Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Запорізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №22 Запорізької міської ради, , юридична адреса: м. Запоріжжя, Трегубова, буд. 18;

Суддя: Філіпова І. М.