ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2343/22 Справа № 2-563/10 Головуючий у першій інстанції: Івченко Т. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк»; банк) звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» (далі ВАТ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №03/02/3, згідно з умовами якого останній отримав кредит на придбання квартири в розмірі 37000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних та з кінцевим строком повернення до 13 січня 2028 року. Повернення кредиту забезпечене договором іпотеки від 14 січня 2008 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , предметом якого є двокімнатна квартира загальною площею 68,20 кв. м, житловою площею 52,10 кв.м, що розташована за адресою по АДРЕСА_1 ; а також договором поруки від 14 січня 2008 року №03/02/3/1п, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 (поручитель), відповідно до умов якого остання зобов`язалася нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1 за порушення виконання його зобов`язання за кредитним договором від 14 січня 2008 року. Позичальник належним чином не виконував узятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим, станом на 21 липня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 36982,07 доларів США та 1839,85 грн., з яких заборгованість за простроченими відсотками 1903,60 доларів США, заборгованість за простроченим тілом кредиту 833,53 доларів США, заборгованість за поточним кредитом 34244,94 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату відсотків та тіла кредиту 1839,85 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість, яка сформувалась станом на 21 липня 2009 року, в загальному розмірі 36982,07 доларів США та 1839,85 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2008 року №03/02/3, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 ; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 217000,00 грн, відповідно до пункту 2.3 договору іпотеки без оформлення заставної №03/022/3/1 з 14 січня 2008 року; виселити з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою; зобов`язати відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2 усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за цією адресою.

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»: 1903,60 доларів США 60 заборгованість за простроченими відсотками; 833,53 доларів США заборгованість за простроченим кредитом; 34244,94 доларів США заборгованість за поточним кредитом; 1839,85 грн пеня, нарахована за несвоєчасну сплату відсотків та кредиту. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2008 року № 03/02/3 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,2 кв. м, житловою площею 52,1 кв. м, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневою Н. О., за реєстровим №86. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів та визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 217000,00 грн згідно з пунктом 2.3 договору іпотеки без оформлення заставної №03/022/3/1 з 14 січня 2008 року. Виселено з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за даною адресою. Зобов`язано відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2 усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за даною адресою. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк». У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2008 року № 03/02/3 у розмірі 36 982,07 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,2 кв. м, житловою площею 52,1 кв. м, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневою Н. О., за реєстровим №86. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 , а саме шляхом проведення прилюдних торгів, та визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 217000,00 грн згідно з пунктом 2.3 договору іпотеки без оформлення заставної № 03/022/3/1 з 14 січня 2008 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення кредитної заборгованості, виселення та зняття з реєстрації відмовлено. Відстрочено виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (№1304-VII).

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 193-198 т.1).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_3 та відоме суду місце проживання третіх осіб ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є м. Кам`янське Дніпропетровської області. На день розгляду даної справи на території м. Дніпро та м. Кам`янське Дніпропетровської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення вказаними особами своїх представників в судове засідання, а також доказів того, що вони не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять доказів спростування наведеного твердження апелянта, не містять доказів належного своєчасного виконання місцевим судом положень статей 128-130 ЦПК України та повідомлення ОСОБА_1 про слухання справи судом першої інстанції 02 грудня 2010 року.

На аркуші справи 81 наявна довідка про відкладення розгляду справи на 02.12.2010 року на 13:00 год. Однак докази направлення, належного своєчасного вручення ОСОБА_1 , або повернення конверту з відміткою відмови в отриманні чи відсутності адресата за вказаною адресою у справі відсутні.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи неналежне повідомлення апелянта про розгляд даної справи в суді першої інстанції; керуючись положенням п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України про те, що вказане порушення є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, - апеляційний суд дійшов висновку про скасування заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року та ухвалення нового судового рішення.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 14 січня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №03/02/3, згідно з умовами якого останній отримав кредит на придбання квартири в розмірі 37000,00 доларів США зі сплатою 13% річних та з кінцевим терміном повернення до 13 січня 2028 року (а.с. 10-12 т.1).

Згідно до пункту 1.4 вказаного вище кредитного договору, кредит надається на придбання 2-кімнаткої квартири, загальною площею 68,2 кв.м., яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

У пункті 3.2.6 кредитного договору №03/02/3 від 14.01.2008 року погоджено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язання за цим договором, забезпеченого іпотекою, а якщо вимога банку не буде задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі невиконання письмової вимога банку щодо часткового погашення кредиту при настанні події, визначеної пунктом 3.3.11 цього договору.

За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності (пункт 5.3 кредитного договору №03/02/3 від 14.01.2008 року).

Відповідно до пункту 5.8 вказаного вище договору, строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №03/02/3 від 14.01.2008 року,між ВАТ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (поручитель) 14 січня 2008 року укладено договір поруки №03/02/3/1п, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огнєвою Н.О. за реєстровим №90, згідно з умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалася нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1 за порушення умов виконання його зобов`язань за вказаним кредитним договором (а.с. 29-30 т.1).

Згідно до пункту 5.1 договору поруки №03/02/3/1п від 14.01.2008 року, дійсний договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і дії до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Положеннями пункту 5.2 договору поруки №03/02/3/1п від 14.01.2008 року погоджено, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

14 січня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №03/02/3/1з, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огнєвою Н.О. за реєстровим №89, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 68,2 кв. м, житловою площею 52,1 кв. м, розташовану за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 20-23 т.1).

За змістом пункту 6.1 договору іпотеки №03/02/3/1з від 14.01.2008 року, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема, у випадку якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договром воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежуза кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки.

Згідно до пункту 6.2 договору іпотеки №03/02/3/1з від 14.01.2008 року, у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмове повідомлення про порушення обов`язків за цим та/або кредитним договором, в якому зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги; якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором №03/02/3 від 14.01.2008 року, надавши 14 січня 2008 року кредитні кошти в розмірі 37000,00 дол. США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №20_73 від 14.01.2008 року та копією меморіального валютного ордеру №TR.4098.1.18 від 14.01.2008 року (а.с. 14, 15 т.1).

Цього ж дня, відповідач ОСОБА_1 придбав квартиру по АДРЕСА_1 , відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 14.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. за реєстровим №91, та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.01.2008 року (а.с. 26, 28 т.1).

10 липня 2009 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направило відповідачам лист від 16.06.2009 року №136, відповідно до якого банк виклав стислий зміст порушених зобов`язань за кредитним договором №03/02/3 від 14.01.2008 року, а також зазначив про обов`язок поручителя протягом 2 днів з дати письмової вимоги сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором і штрафні санкції; також попередив відповідачів, що у разі невиконання вимоги у встановлений термін, банк буде вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Вказане підтверджується також копіями опису вкладення у лист та копією квитанції Укрпошти від 10.07.2009 року (а.с. 31, 33, 222 т.1).

Поручитель ОСОБА_3 отримала вказану вище вимогу 25 червня 2009 року, що підтверджується її письмової розпискою (а.с. 31 зворот т.1).

Також ПАТ АБ «Укргазбанк» 10 липня 2009 року направило ОСОБА_1 лист від 16.06.2009 року №137, відповідно до якого банк виклав стислий зміст порушених зобов`язань за кредитним договором №03/02/3 від 14.01.2008 року і вимагав погасити прострочений розмір заборгованості перед банком з урахуванням пені до 17.07.2009 року, а також попередив, що у разі невиконання даної вимоги, банк вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення своїх вимог у повному обсязі у судовому порядку. Вказане підтверджується також копіями опису вкладення у лист та копією квитанції Укрпошти від 10.07.2009 року (а.с. 32, 33, 120 т.1).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №03/02/3 від 14.01.2008 року, станом на 21 липня 2009 року (відповідно до змісту позовних вимог), утворилась заборгованість у загальному розмірі 36982,07 доларів США та 1839,85 грн., яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 833,53 доларів США, заборгованість за поточним кредитом 34244,94 доларів США, заборгованість за простроченими процентами 1903,60 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 510,84 грн., пеня за прострочення сплати процентів 1329,01 грн. (а.с. 17 т.1).

Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомого майна №218556047 від 31.07.2020 року, право власності на квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 02 квітня 2020 року було зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с. 142-143 т.2).

Згідно до змісту вказаної вище інформаційної довідки №218556047 від 31.07.2020 року, право власності на квартиру АДРЕСА_5 29 травня 2020 року було зареєстроване за ОСОБА_5 .

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її дії, частина 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 (провадження №14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі №6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

У договорі поруки №03/02/3/1п від 14.01.2008 року визначено, що порука за цим договором також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя (пункт 5.2 договору).

Встановлено, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснено 08.01.2009 року на суму 189,12 дол. США, яку зараховано на погашення відсотків по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку (а.с. 17, 18 т.1).

Згідно умов кредитного договору №03/02/3 від 14.01.2008 року, погоджено погашення кредиту щомісячно з 1 по 10 числа кожного місяця в розмірі не менше 154,17 дол. США (пункт 3.3.3) та у повному обсязі по 13.01.2028 року (п. 1.1).

Поручитель ОСОБА_3 отримала 25 червня 2009 року вимогу ПАТ АБ «Укргазбанк» від 16.06.2009 року №136, що підтверджується її письмової розпискою (а.с. 31 зворот т.1).

Таким чином, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, умов кредитного договору, зокрема щодо періодичності сплати платежів, умов договору поруки; встановивши, поручитель отримала вимогу банку 25 червня 2009 року; позивач звернувся до суду з даним позовом 03.09.2009 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 5 т.1), колегія дійшла висновку, що порука в даному випадку припинена лише в частині обов`язків поручителя, що існували у період до 25.12.2008 року, тобто за межами шестимісячного строку, що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Такий висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16.

Отже, за період з 25.12.2008 року по 21.07.2009 року (згідно позовних вимог) заборгованість підлягає солідарному стягненню з позичальника і поручителя; заборгованість, що сформувалась у період до 25.12.2008 року підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення апеляційним судом факту припинення поруки відповідачки ОСОБА_3 в частині зобов`язань, що існували у строк до 25.12.2008 року; враховуючи зміст позовних вимог, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №03/02/3 від 14.01.2008 року, станом на 21 липня 2009 року (відповідно до змісту позовних вимог):

- з позичальника ОСОБА_1 у загальному розмірі 126 (сто двадцять шість) дол. США 45 центів, що є заборгованістю за простроченими процентами;

- солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у загальному розмірі 36855 (тридцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) дол США 62 центи та 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 85 коп., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту - 34244,94 дол. США, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 833,53 дол. США, заборгованості за простроченими процентами - 1777,15 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту - 510,84 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 1329,01 грн., відповідно до умов договору та щодо якого порука не припинена.

Розмір наведеної вище заборгованості підтверджується представленим банком розрахунком, який є арифметично правильним, викладений у зручній для дослідження табличній формі та не спростований відповідачами (а.с. 17 т.1).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.ч. 1, 4 статті).

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Саме такого висновку щодо можливості одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №361/7543/17 (провадження №14-546цс19) не встановила підстав для відступлення від цього правового висновку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі №2-412/10 (провадження №61-16187св20) вказано, що: «під час виконання судового рішення про стягнення з боржника грошової суми в інтересах іпотекодержателя у межах виконавчого провадження звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється з урахуванням відповідних норм Закону України «Про іпотеку» та статті 572 ЦК України, зокрема з урахуванням права стягувача, який є іпотекодержателем, одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки переважне перед іншими стягувачами. При цьому з метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_1 належно не виконує зобов`язання за кредитним договором від №03/02/3 від 14.01.2008 року, на забезпечення виконання якого укладений договір іпотеки №03/02/3/1з від 14.01.2008 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , - колегія дійшла висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором у встановленому загальному розмірі 36982,07 дол США та 1839,85 грн., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту - 34244,94 дол. США, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 833,53 дол. США, заборгованості за простроченими процентами - 1903,60 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту - 510,84 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 1329,01 грн.

Частиною другою статті 39 Закону України «Про іпотеку», в редакції на час розгляду судом даної справи, встановлено, що уразі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вимоги позовної заяви про встановлення початкової ціни продажу іпотечного майна у розмірі 217000,00 грн., яка визначена за погодженням сторін договору іпотеки та зазначена у пункті 2.3 договору іпотеки №03/02/3/1з від 14.01.2008 року, задоволенню не підлягає. На час ухвалення апеляційним судом судового рішення суттєво змінились курси валют (у порівнянні з часом укладення договору іпотеки) та суттєво змінилась ринкова вартість нерухомого майна, що є загальновідомою інформацією.

При реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку».

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено (в редакції, що діє на час ухвалення судового рішення), що не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2 придбана відповідачем ОСОБА_1 14.01.2008 рокуза кредитні кошти.

Відповідно до копій паспортів ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (серії НОМЕР_2 ), їх місце проживання до укладення вказаних вище договорів кредиту, поруки та іпотеки зареєстроване за іншою адресою - по АДРЕСА_6 (а.с. 34, 35, 199 т.1).

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.03.2020 року №203120795, 26.08.2005 року за відповідачами зареєстроване право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 72,5 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації ДМК 05.08.1994 року (а.с. 6-9 т.2).

В матеріалах справи також наявна копія акту державного виконавця, складеного 05.12.2011 року, за змістом якого ОСОБА_3 пояснила, що в квартирі АДРЕСА_2 ніхто не мешкає (а.с. 16 т. 2).

Отже, відповідачі мають у власності інше житлове нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_7 , а спірна квартира не є їх постійним місцем проживання.

Таким чином, підстави для застосування у даній справі положень закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відсутні.

Апеляційним судом встановлено, що до касаційної скарги додано копію акта про реалізацію предмета іпотеки від 19.02.2020 року у виконавчому провадженні №59851644, яке було відкрите за виконавчим листом №2-563-2010 виданим 13.05.2011 року на виконання рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року у цивільній справі, яка розглядається, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 . У вказаному акті зазначено, що предмет іпотеки проданий за 99951,20 грн. (а.с. 141 т. 2). Відповідно до пояснень апелянта у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прилюдні торги з продажу предмета іпотеки у виконавчому провадженні №59851644 оспорюються у судовому порядку.

При вирішенні даного спору апеляційний суд розглядає справу у відповідності до вимог позивача, які викладені у позовній заяві, про стягнення заборгованості станом на 21 липня 2009 року та звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення заборгованості, яка сформувалась станом на станом на 21 липня 2009 року.

У звязку із цим, при визначенні розміру заборгованості та при перевірці наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки колегією не беруться до уваги факти реалізації предмета іпотеки за 99951,20 грн., зарахування зазначеної грошової суми та інших платежів, які були здійснені після 21 липня 2009 року, на погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Щодо позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про виселення з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою, колегія зазначає наступне.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, відповідно до частини другої якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на житлове приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК України.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі АДРЕСА_2 . Доказів проживання інших осіб у вказаній квартирі позивачем не надано; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Більше того, позивач просить виселити із вказаної вище квартири без надання іншого житлового приміщення усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою, тобто без конкретизації фізичних осіб, які в свою чергу мають бути залучені до участі у справі в якості співвідповідачів.

Задоволення такої вимоги може призвести до порушення прав невизначеного кола фізичних осіб, які не були залучені до участі у даній справі.

Таким чином, позовна вимога ПАТ АБ «Укргазбанк» про виселення задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Оскільки вимога позовної заявив про зобов`язання відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2 усіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за цією адресою, є похідною від вимоги щодо виселення, то така вимога також не підлягає задоволенню.

Більше того, з набранням чинності Закону України від 10 грудня 2015 року №888-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг, функції реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб було передано до органів місцевого самоврядування, в даному випадку Кам`янській міській раді, що також підтверджується листом Заводського відділу у м. Кам`янському ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 06.01.2022 року (а.с. 199 т.2).

Колегія також звертає увагу, що про застосування позовної давності відповідачами заявлено не було. Тому суд апеляційної інстанції позовну давність у даній справі не перевіряє.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційною скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» () заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року №03/02/3 у загальному розмірі 36855 (тридцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) дол США 62 центи та 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 85 коп., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту - 34244,94 дол. США, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 833,53 дол. США, заборгованості за простроченими процентами - 1777,15 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту - 510,84 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 1329,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» () заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року №03/02/3 у загальному розмірі 126 (сто двадцять шість) дол. США 45 центів, що є заборгованістю за простроченими процентами.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за кредитним договором від 14 січня 2008 року №03/02/3 у загальному розмірі 36982 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят два) дол США 07 центів та 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 85 коп. (яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту - 34244,94 дол. США, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 833,53 дол. США, заборгованості за простроченими процентами - 1903,60 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту - 510,84 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 1329,01 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 січня 2008 року №03/02/3/1з, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,2 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневою Надією Олександрівною за реєстровим №86, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

О.В. Свистунова