ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1498/22 Справа № 711/9671/19Головуючий по 1 інстанції - Демчик Р.В.
Категорія: 304090000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

За участю секретаря Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Черкаська міська рада, ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_3 , не приймав участі у розгляді справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2022 року, постановлене під головуванням судді Демчика Р.В. у залі № 1 Придніпровського районного суду м. Черкаси, 22.08.2022 року о 11 год. 30 хв., у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

в с т а н о в и в :

10.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

16.12.2019 року позивачем була подана уточнена позовна заява, в частині даних відповідача ОСОБА_2 , а саме місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що він та ОСОБА_4 , починаючи з 2012 року, точніше дату не пам`ятає, проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв?язку з тим, що з 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, були пов?язані спільним побутом, мали взаємні права та обов?язки, заявник звернувся з даним позовом до суду та просить встановити факт його проживання з ОСОБА_4 однією сім?єю без реєстрації шлюбу більше 5 років ( з 2012 року по травень 2018 року).

Встановлення даного факту заявнику надасть можливість оформлення своїх можливих спадкових прав після смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Черкаської міської ради (, місце знаходження: м. Черкаси. вул. Б. Вишневецького, 36), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, починаючи з лютого 2013 року і до дня смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що суд формально підійшов до розгляду справи, без встановлення дійсних обставин рішення ухвалено без дослідження/витребування належних доказів та без встановлення належного кола відповідачів.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не встановив всебічно, хто є спадкоємцем та коло осіб, що звернулися до нотаріальної контори у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), щоб оспорювати право ОСОБА_1 на прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі зазначається, що, звертаючись до суду із вказаною позовною заявою, ОСОБА_1 неправильно визначився з учасниками справи, а саме: він мав залучити співвідповідачем, в тому числі, й ОСОБА_3 , як особу, яка також звернулася з заявою до нотаріальної контори та більше того фактично має ті ж самі вимоги.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача чи не встановлення всіх належних учасників справи є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказується, що має намір встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 в останні роки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.08.2022 року у справі № 711/9671/19, провадження № 2/711/892/22 та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити повністю.

10 листопада 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Семенюк О.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначається, що жодних порушень норм процесуального права судом першої інстанції при вирішенні справи по суті не було, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2022 року є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга ОСОБА_3 такою, що не підлягає до задоволення.

Так, в обґрунтування відзиву зазначається, що право ОСОБА_3 на доступ до суду не було порушено. Оскільки він зміг самостійно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Цивільна справа № 711/4813/22 на даний час перебуває на розгляді у Придніпровському районному суді м. Черкаси.

У відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Семенюк О.Г. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 , а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2022 року залишити в силі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника, яка з?явилась в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, який не є учасником розгляду справи, участі в суді першої інстанції не приймав, апеляційний суд дійшов висновку, що права скаржника не порушено прийнятим рішенням, тому апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 911/2635/17.

Як вбачається з матеріалів справи предметом вимог позовної заяви у справі № 711/9671/19 є встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Позивачем в даній справі є ОСОБА_1 , відповідачі Черкаська міська рада, ОСОБА_2 .

Судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що 10.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, мотивуючи позов тим, що починаючи з 2012 року він проживав разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу до дня її смерті, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що встановлення даного факту заявнику надасть можливість оформлення своїх можливих спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , оскільки в окрему провадженні справа не розглядалась, так як вбачався спір про право.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 до участі у розгляді даної справи в суді першої інстанції як третя особа залучений не був, оскільки не входив в коло осіб, які слід залучати до розгляду даної категорії справ.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 подавав до суду заяву про залучення його до участі у справі, в якості третьої особи з самостійними вимогами, вказуючи, що він також проживав однією родиною з померлою ОСОБА_4 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення його як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 звернувся із заявою поза межами процесуального строку, встановленого ст. 52 ЦПК України.

Стаття 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов?язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ст. 18 ЦПК України вказано, що обов?язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що за вказаних обставин, визначальним моментом є з`ясування того, яким чином ухвалене судове рішення впливає на права, інтереси осіб, які не брали участі у справі, але вважають порушеними свої права та інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Колегія суддів апеляційного суду враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного Цивільного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 2-681/2007, від 27 лютого 2019 року у справі № 360/1938/16, від 01 листопада 2018 року у справі № 2-о-14/11.

Згідно ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Звертаючись в апеляційний суд із апеляційною скаргою, ОСОБА_3 , як особа, яка не приймала участі у розгляді справи, але посилається на те, що оскаржуваним рішенням порушуються його права та інтереси, проте він не був залучений до участі у розгляді справі, отже має право в апеляційному порядку захистити свої права.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що необхідною умовою для набуття ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, права апеляційного оскарження судового рішення, є вирішення цим судовим актом питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов?язків цієї особи.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, особа, не залучена до участі у справі, повинна довести наявність у неї правового зв?язку зі сторонами спору або безпосередньо з судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов?язок і такий зв?язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов?язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов?язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов?язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов?язків.

Таку правову позицію щодо застосування правил частини 1 статті 352 ЦПК містить постанова Верховного Суду (КЦС) від 29 жовтня 2020 року у справі № 200/6831/18.

Тому вказане питання має вирішуватись апеляційним судом, виходячи з конкретних обставин справи, та з урахуванням змісту судового рішення.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності позовних вимог, зазначивши, що при розгляді справи, встановлено тривале проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2013 року до її смерті та ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, тобто, були пов`язані спільним побутом, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що судом не встановлено, що скаржник ОСОБА_3 був зареєстрований або фактично проживав з померлою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , як і не встановлено, що він є особою, яка перебуває в родинних відносинах, тому має право на спадкування за законом згідно черги на спадкування після смерті ОСОБА_4 , оскільки нотаірусом відмовлено ОСОБА_6 постановою від 19 лютого 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається безпосередньо з апеляційної скарги, скаржник посилається, що судом незаконно з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи було задоволено позовну заяву, встановивши, що ОСОБА_1 проживав з померлою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_3 не надав таких доказів як нотаріусу щодо його прав на спадкування як четвертої черги спадкоємців за законом, тому нотаріусом відмовлено ОСОБА_3 у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, так і суду , оскаржуючи рішення в апеляційному порядку, хоча він посилається на порушення його прав вказаним рішенням суду.

Також не надано підтверджень, що в судовому порядку ОСОБА_3 довів своє порушене право, яке підлягає захисту, оскільки відсутнє рішення суду щодо проживання однією сім?єю у цивільному шлюбі протягом останніх п`яти років до дня смерті ОСОБА_4 , помрелої 27.05. 2018 року, так як тоді він мав би правові підстави для спадкування в якості спадкоємця 4 черги за законом.

Проте, скаржник ОСОБА_3 не надав жодного рішення суду, яке набрало чинності на час звернення із позовом ОСОБА_1 щодо підтвердження його проживання однією сім?єю з померлою ОСОБА_4 , протягом останніх п`яти років, тому відповідно його права вказаним рішенням суду не порушено, оскільки таких прав сам скаржник не набув на дату прийняття рішення судом, а захисту підлягає лише порушене право особи.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. від 21.02.2021 року було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини, відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом.

Дана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_3 оскаржена в судовому порядку не була, а тому вона є чинною.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підтверджується змістом апеляційної скарги, що на дату подання апеляційної скарги, у підтвердження порушення прав та інтересів ОСОБА_3 , ним не надано доказів, що померла ОСОБА_4 проживала з ним однією сім`єю, оскільки додатки апеляційною скарги таких не містять.

Так, із поданої апеляційної скарги та доданих додатків до неї не вбачається, жодних актів, довідок, показів свідків про місце проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 .

Колегія суддів апеляційного суду відмовила у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень та додатків до нього, оскільки вони надійшли лише 17 листопада 2022 року перед судовим засіданням апеляційного суду, з пропущенням строку подання доказів до апеляційної скарги не були долучені, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для їх приєднання до матеріалів справи.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що ОСОБА_3 не підтвердив належними доказами при поданні апеляційної скарги, що безпосередньо оскаржуваним рішенням суду порушено його права та інтереси.

Так, ОСОБА_3 не надано жодних належних допустимих доказів того факту, що він є близькою особою до померлої ОСОБА_4 , не надано суду апеляційної інстанції при подання апеляційної скарги жодного доказу, що він проживав з померлою ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вбачалося б порушення прав ОСОБА_3 при встановленні факту ОСОБА_1 проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при подання апеляційної скарги, скаржником не доведено своє право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки заповіт відсутній на його ім?я, родинних відносин між ними немає, наявності мати право на прийняття спадщини за законом він не довів.

Аналіз вказаних обставин свідчить про те, що з юридичної точки зору скаржник на даний час не є спадкоємцем ОСОБА_4 , хоча він подавав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 більше , ніж через два роки - 16.02.2021 року, але не підтвердив свого права на спадкування, тому не має такого статусу спадкоємця на час прийняття рішення судом першої інстанції, так і на дату перегляду апеляційним судом.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення безпосередньо не стосується прав, інтересів та обов?язків ОСОБА_3 , так як його правовий зв`язок зі сторонами у даній справі має ймовірний, а не очевидний та безумовний характер, що свідчить про недоведеність скаржником факту порушення судовим рішенням його прав, а рішення не містить судження про права та обов?язки особи ОСОБА_3 у відповідних правовідносинах.

За таких встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника ОСОБА_3 при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 не вирішувалися.

Ні мотивувальна, ні резолютивна частини оскаржуваного рішення не містять будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржника ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для висновку, що оскаржуваним рішенням допущено порушення його прав та інтересів. Колегія суддів апеляційного суду ставиться критично до доводів скаржника в апеляційній скарзі стосовно того, що рішенням суду першої інстанції порушені права, свободи, інтереси та обов`язки скаржника, оскільки дані доводи не відповідають обставинам справи, нормам права, та спростовуються матеріалами справи, так як твердження скаржника про порушення права є такими, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи і наявними доказами, не ґрунтується на нормах закону, а тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ОСОБА_3 не доведено факту, що судом першої інстанції було порушено його права, свободи, інтереси при ухваленні рішення від 22 серпня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, у відповідності до якої, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 368, 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 18 листопада 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков