Справа № 442/7034/22
Провадження № 2/442/1433/2022
УХВАЛА

іменем України

про забезпечення позову

10 листопада 2022 року м.Дрогобич

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючої судді Бодрової О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшин», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-закон та порядок», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

установив:

09 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшин», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-закон та порядок», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою від 10 листопада 2022 року відкрито провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» (, 01054 м. Київ, вул. Дмитрівська, 13-А кв.12) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення, позначене на плані А-4, загальною площею 117,8 кв.м., що знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_1 , у тому числі щодо відчуження, передання в оренду, управління, суборенду, лізингу, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в тому числі попередніх, договорів охорони, зберігання з будь-якими іншими особами чи організаціями та установами до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2008р. посвідченого Лаганяк Р.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1346, він є власником нежитлового приміщення, позначене на плані А-4, загальною площею 117,8 кв.м., що знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_1 .

30.08.2022 він довідався, що в порушення його прав згадане нежитлове приміщення стало власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-закон та порядок» на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3250, виданий 21.12.2021р. Пономарьовою Д.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Верховний суд України в абз.2 п.1 Постанови Пленуму «Про практику застосування і судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, надав роз`яснення, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Отже, з метою забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити вчиняти певні дії щодо нежитлового приміщення, позначене на плані А-4, загальною площею 117,8 кв.м., що знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_1 .

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд проходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що "під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить витребувати нежитлове приміщення, позначене на плані А-4, загальною площею 117,8 кв.м., що знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість- закон та порядок».

Таким чином, існують обґрунтовані ризики того, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення, може ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі задоволення позову.

Тому заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149 - 153, 157 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшин», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-закон та порядок», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Заборонити ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» (, 01054 м. Київ, вул. Дмитрівська, 13-А кв.12) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення, позначене на плані А-4, загальною площею 117,8 кв.м., що знаходиться у підвалі будинку АДРЕСА_1 , у тому числі щодо відчуження, передання в оренду, управління, суборенду, лізингу, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в тому числі попередніх, договорів охорони, зберігання з будь-якими іншими особами чи організаціями та установами до вирішення справи по суті.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» (, 01054 м. Київ, вул. Дмитрівська, 13-А кв.12).

Ухвала набуває чинності з дати її постановлення та підлягає негайному виконанню Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), якому таку надіслати.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити учасникам справи.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 10 листопада 2022 року.

Суддя О.П. Бодрова