КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8813/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, скасування запису про реєстрацію, -

установив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, скасування запису про реєстрацію, який з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 28 листопада 2020 року мотивувала тим, що 11 листопада 2011 року позивачем укладено з ПАТ «Астра -Банк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк», кредитний договір №18005, за яким ОСОБА_2 отримала кредит, в сумі 437686 грн, зі сплатою щомісячно 16,9% за користування кредитом з остаточною датою його повернення згідно узгодженого графіку в строк до 11 листопада 2026 року.

Одержані у кредит грошові кошти позивачем використанні для часткової оплати ціни однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,3 кв.м., житловою площею - 20,8 кв.м., яку позивач придбала у власність за договором купівлі-продажу квартири від 11 листопада 2011 року та яку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передала ПАТ «Астра -Банк» в іпотеку за заставною вартістю 637364 грн за іпотечним договором від 11 листопада 2011 року.

Позивач вказувала, що протягом строку дії зазначеного кредитного договору нею своєчасно та у повному обсязі вносились грошові кошти на погашення строкової заборгованості.

10 червня 2020 року позивач дізналася про те, що 04 лютого 2020 року на підставі протоколу електронного аукціону з продажу активів ПАТ «Дельта Банк» №UA-EA-2020-01-03-000093-b від 27 січня 2020 року між ПАТ «Дельта-Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. та новим кредитором - ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладений договір №2145/к про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким до ТОВ «Мегаінвест Сервіс» перейшло право вимоги за кредитним договором №18005 від 11 листопада 2011 року в розмірі заборгованості ОСОБА_2 в сумі 224446,79 грн, з яких 223385,77 грн заборгованість по тілу кредиту на дату купівлі-продажу прав вимоги (не прострочена) та 1061,02 грн заборгованість по нарахованим процентам на дату купівлі-продажу прав вимоги (не прострочена), а також право вимоги за іпотечним договором від 11 листопада 2011 року.

14 лютого 2020 року ТОВ «Мегаінвест Сервіс» звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстровим номером 8, квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , за якою було зареєстровано право власності на цю квартиру.

Вважає, що відчуження належної ОСОБА_2 на праві власності квартири відбулося з порушенням умов іпотечного договору, вимог статті 203 ЦК України, статей 12, 33, 35, 38 ЗУ «Про іпотеку», підпункту 1.18 пункту 1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, зокрема, у ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не виникло право стягнення на предмет іпотеки за відсутності порушень позивачем виконання зобов`язань за кредитним договором, позивачу не надсилалась письмового повідомлення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, продаж здійснено без її згоди як іпотекодавця за ціною, яка значно нижча за ринкову ціну цієї нерухомості.

Просила суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ «Мегаінвест-Сервіс» та ОСОБА_1 , посвідчений 14 лютого 2020 року ПН КМНО Золотих О.О. за реєстровим номером 8.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, індексний номер: 51153049 від 14.02.2020 19:24:53, приватний нотаріус Золотих Олександр Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі Договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року квартири АДРЕСА_1 , укладеному між ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та ОСОБА_1 , посвідченого 14 лютого 2020 року ПН КМНО Золотих О.О. за реєстровим номером 8 та на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, індексний номер: 51153049 від 14.02.2020 19:24:53, приватний нотаріус Золотих О.О., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від26 січня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений 14 лютого 2020 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс»» та ОСОБА_1 , і посвідчений ПН КМНО Золотих О.О. за реєстровим №8.

Припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , що набуте нею на підставі вказаного договору купівлі-продажу (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 35502659).

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що 11 листопада 2011 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та позивачем укладено Кредитний договір та в подальшому з ним 11 листопада 2011 року було укладено Іпотечний договір для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором виступає однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

ТОВ «Мегаінвест Сервіс» став переможцем в електронних торгах «Національна електронна біржа» за лотом №GL3N015917 згідно Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-01-03-000093-b.

04 лютого 2020 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за кредитним та іпотечним договором передавши його ТОВ «Мегаінвест Сервіс» до якого перейшли всі права та обов`язки за кредитним та іпотечним договором.

Позивачем не виконувалися вимоги п.3.4 Іпотечного договору та п.3.3.6 Кредитного договору (страхування нерухомого майна - предмету іпотеки).

ТОВ «Мегаінвест Сервіс» у відповідності до п.5.1, п.5.2 Іпотечного договору від 11 листопада 2011 року було задоволення вимоги кредитора шляхом продажу предмету іпотеки у спосіб визначений ст.38 ЗУ «Про іпотеку», тобто між ОСОБА_1 та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна 14 лютого 2020 року, що передбачено п.5.7 Іпотечного договору.

Окрім того, ПАТ «Дельта Банк» направляв на поштову адресу позивача Повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання та надання копій платіжних документів про сплату страхових внесків за кредитним договором від 11 листопада 2011 року та Іпотечним договором від 11 листопада 2011 року. У вимозі було зазначено, що у разі не усунення порушень зазначених в повідомленні, буде звернуто стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2020 року, всі права та обов`язки за вищевказаними договорами перейшли від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Мегаінвест Сервіс».

Судом першої інстанції не взято до уваги повідомлення ПАТ «Дельта Банк» від 07 лютого 2019 року про усунення порушення основного зобов`язання, поставлено його зміст та реквізити під сумнів, а також що позивачка вказала, що на повідомленні про вручення цього листа підпис виконано не нею, незважаючи на те, що жодного письмового доказу для спростування зазначеного, окрім власного припущення, суду надано не було.

Враховуючи той факт, що позивач ухилився від виконання покладених на нього зобов`язань, на вимоги, які були направлені кредитором - не відповідач, порушення за кредитним та іпотечним договором усунуто не було, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу нерухомого майна квартири у спосіб визначний ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Просила скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, обґрунтовуючи його тим, що у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт.

При цьому, Іпотекодавець зобов`язаний негайно на вимогу Іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати понесені у зв`язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки.

Отже, встановленим іпотечним договором наслідком порушення Іпотекодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки є виключно вимога Іпотекодержателя дострокового виконання основного зобов`язання.

Проте, жодних вимог АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 щодо дострокового виконання основного зобов`язання не пред`являв, а тому за будь-яких умов Повідомлення про усунення порушень основного зобов`язання та надання копій платіжних документів про сплату страхових платежів за кредитним договором №18005 від 11 листопада 2011 року та іпотечним договором від 11 листопада 2011 року не є передбаченою ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку» вимогою іпотеко держателя про усунення порушення основного зобов`язання.

Також, відповідно до листа-відповіді АТ «Дельта Банк» №1642 від 08 грудня 2021 року, у системі реєстрації вихідної кореспонденції Банку відсутній вихідний документ від 07 лютого 2019 року адресований ОСОБА_2 .

Звертає також увагу на те, що за відсутності порушень позивачем виконання зобов`язань за кредитним договором в силу положень Іпотечного договору (пункт 5.1) у ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не виникло право стягнення на предмет іпотеки.

Більше того, жоден з Іпотекодержателей не надсилали позивачу у встановленому іпотечним договором та ЗУ «Про іпотеку» порядку повідомлення-вимоги про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та усунення таких порушень.

За таких обставин ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не набув права розпочинати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає, що суд першої інстанції надав правильну оцінку змісту п.5.7 іпотечного договору, у якому закріплено, що право продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця могло бути реалізовано лише на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя.

Просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року ОСОБА_2 придбано за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 за ціною 673364 грн.

11 листопада 2011 року між ПАТ «Астра - Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №18005, за умовами якого банком надано кредит ОСОБА_2 437686 грн на оплату за нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зі сплатою щомісячно 16,9% процентів за користування кредитом строком до 11 листопада 2026 року.

Цього ж дня, між ПАТ «Астра - Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно п.1.1 якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку в якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, а саме: квартиру номер АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.3 договору іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки за домовленістю Сторін становить 673364 грн.

Пунктом 2.10 іпотечного договору визначено, що Іпотекодержатель може відступити права за цим договором третій особі без отримання згоди Іпотекодавця, але при цьому Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити Іпотекодавця про відступлення права вимоги за цим Договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

04 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта-Банк», який є правонаступником АТ «Астра Банк», та ТОВ «Мегаінвест-Сервіс» згідно протоколу електронного аукціону з продажу активів ПАТ «Дельта Банк» №UA-EA-2020-01-03-000093-b від 27 січня 2020 року (лот: GL3N015917) укладений договір №2145/к про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким Банк відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Мегаінвест Сервіс» право вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору - Боржники (п.2.1. договору).

Новий кредитор ТОВ «Мегаінвест-Сервіс» в день укладення цього договору, але у будь якому випадку не раніше моменту отримання Банком в повному обсязі коштів, відповідно до п.4.1 договору, набуває наступні права кредитора за основними договорами: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами щодо сплати боржником грошових коштів у сумах вказаних у Додатку №1 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів у розмірах вказаних у Додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття прав вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пеней), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами, право вимагати та отримувати платежі за гарантією (якщо така видавалась), відшкодування за договором страхування, тощо.

Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору.

Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги.

До нового кредитора не переходить право на нарахування процентів на користування боржником кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку (п.2.2 договору).

Як вбачається з Додатку №1 до договору №2145/к про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 04 лютого 2020 року до ТОВ «Мегаінвест Сервіс» перейшло право вимоги ПАТ «Дельта-Банк» за кредитним договором №18005 від 11 листопада 2011 року в розмірі заборгованості за тілом кредиту на дату купівлі-продажу прав вимоги у сумі 223385,77 грн та заборгованості по нарахованим процентам за кредитом на дату купівлі-продажу прав вимоги у сумі 1061,02 грн, а також право вимоги за іпотечним договором від 11 листопада 2011 року.

14 лютого 2020 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс», в особі директора ОСОБА_4, та громадянкою російської федерації ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ТОВ «Мегаінвест Сервіс», діючи відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» продав, а ОСОБА_1 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 листопада 2011 року №1849, а право на продаж вказаної квартири будь-якій особі належить ТОВ «Мегаінвест Сервіс» на підставі іпотечного договору від 11 листопада 2011 року №1849, договору №2145/к про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 04 лютого 2020 року.

Продавець не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом №144.

За домовленістю сторін відчуження квартири за цим договором здійснюється за 249988 грн., яка здійснюється шляхом безготівкового перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця у строк до 01 січня 2023 року включно.

Цього ж дня, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, реєстровий №8 та заяви ОСОБА_1 ПН КМНО Золотих О.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 51153049 від 14 лютого 2020 року о 19:24:53 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що поза увагою нотаріуса, при посвідченні договору, залишилось те, що іпотечний договір не містить іпотечного застереження, яке б давало іпотекодержателю право продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця.

Таке право іпотекодержателя могло бути реалізовано лише на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що закріплено в п.5.7 іпотечного договору.

Договору про задоволення вимог іпотекодержателя матеріали, що слугували підставою для укладення спірного договору, не містять.

Не надано такого договору і сторонами у справі.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний договір вчинено особою, яка не мала на те підстав (повноважень), тобто вчинено всупереч закону, і як наслідок право власності позивачки на квартиру грубо порушене, а відтак цей договір має бути визнаний недійсним за підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК України, як на тому і наполягала позивачка.

Також, суд першої інстанції врахував і те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують надіслання іпотекодержателем вимоги до ОСОБА_2 про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором.

Приватний нотаріус КМНО Золотих О.О., посвідчуючи 14 лютого 2020 року спірний договір купівлі-продажу квартири, який містить посилання на те, що продавець ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом №144, не звернув увагу на те, що ТОВ «Мегаінвест Сервіс» набуло прав іпотекодержателя лише 04 лютого 2020 року, а саме по собі відстеження за трекінгом не може свідчити про зміст поштового відправлення та його адресата.

Суд першої інстанції визнав неналежним та недопустимим доказом та не прийняв до уваги повідомлення ПАТ «Дельта Банк» від 07 лютого 2019 року про усунення порушення основного зобов`язання та надання копій платіжних документів про сплату страхових внесків, копії якого наявні в матеріалах нотаріальної справи щодо посвідчення спірного договору купівлі-продажу квартири та надані представником відповідача ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке нібито направлялося ОСОБА_2 .

Вказане повідомлення надруковано не на бланку ПАТ «Дельта Банк» та не містить встановлених ДСТУ 4163-2003 обов`язкових реквізитів документів, зокрема реєстраційного індексу документа та підпису, який складається з повної назви посади особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища особи, яка підписала документ.

Тобто повідомлення підписано невідомою особою, що ставить під сумнів дійсність цього повідомлення.

Судом також встановлено, що відповідно до листа-відповіді АТ «Дельта Банк» №1642 від 08 грудня 2021 року на адвокатський запит адвоката Ковези А.І. №799/20 від 29 листопада 2021 року, у системі реєстрації вихідної кореспонденції Банку відсутній вихідний документ від 07 лютого 2019 року, адресований ОСОБА_2 .

Отже, оскільки ОСОБА_1 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, укладеним з ТОВ «Мегаінвест Сервіс», який визнається судом недійсним, то ефективному захисту порушених прав позивача відповідає припинення права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 що набуте нею на підставі вказаного договору купівлі-продажу (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 35502659).

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п.1,2,3 ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Водночас, у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справах №906/516/19, №905/633/19, №922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі №922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі №910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі №916/2464/19.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом статей 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст.77-79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року, та у зв`язку із залишенням цього рішення без змін, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана