Справа № 727/6996/21
Провадження № 2/727/276/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», де третіми особами на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «БЕЗПЕРЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», ТОВ «СОС КРЕДИТ», ТОВ «ФІНТАРГЕТ», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ ФК «Є ГРОШІ», ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «СС ЛОУН», про визнання частково недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», де третіми особами на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «БЕЗПЕРЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», ТОВ «СОС КРЕДИТ», ТОВ «ФІНТАРГЕТ», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ ФК «Є ГРОШІ», ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «СС ЛОУН», про визнання частково недійсним кредитного договору.

Зазначає, що 11 лютого 2020 року між ним - позичальником ОСОБА_1 та представником Акціонерного товариства АТ «КРЕДОБАНК», в особі Директора споживного кредитування Кірюхіна С.О. був підписаний Кредитний договір №СL-258088, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повороткості, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Строк кредитування - 60 місяців, терміном до 10 лютого 2025 року.

Стверджує, що відповідно до п.2.1 вказаного договору сума та валюта кредиту 58614,37 грн.

Вказує, що відповідно до п. 2.4 Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п.2.5 Кредитного договору на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 0 грн., на поточний рахунок Позичальника відкритий у (МФО 325365) на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «АВЕНТУС Україна» по Кредитному договору 1544990 від 24.11.2019 року в сумі 6160 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в сумі 5800 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «МІОЛАН» по кредитному договору від 11.01.2020 року в сумі 4319,24 грн.; на погашення рефінансування кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ЛАЙМ КАПІТЕЛ» по кредитному договору від 11.01.2020 року в сумі 2640 грн.; на погашення ( рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «СОС КРЕДИТ» по кредитному договору від 09.01.2020 року в сумі 120 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ФІНТАРГЕТ» по кредитному договору від 11.01.2020 року в сумі 1544 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» по кредитному договору від 09.01.2020 року в сумі 4013,26 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору від 11.09.2019 року в сумі 21888,79 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ ФК «Є ГРОШІ» по кредитному договору від 23.01.2020 року в сумі 2748 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ЛІНЕУРА» Україна по кредитному договору від 31.12.2019 року в сумі 2516 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» по кредитному договору № 03824-01/2020 від 06.01.2020 року в сумі 1324 грн.; на погашення ( рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» по кредитному договору 1895158 від 09.01.2020 року в сумі 4539,89 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «СС ЛОУН» по кредитному договору 779198 А від 24.01.2020 року в сумі 1001,19 грн.

Зазначає, що згідно умов договору Кредитор зобов`язався надати Позичальнику - ОСОБА_1 грошові кошти та датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку з наступним переказом кредитних коштів.

Позивач стверджує, що у зазначених в Кредитному договорі № СL-258088 від 12 лютого 2020 року фінансових компаніях та установах позивач грошей не отримував та з ними будь-якого договору не підписував.

Вважає, що його ввели в оману, оскільки він не надавав згоду на перерахування коштів невідомим йому кредитним та фінансовим установам в розмірі 57714, 37 грн.

Вказує, що ним був підписний Додаток №1 до Договору - Графік платежів за Кредитним Договором № СL-258088 від 11 лютого 2020 року та розрахунок сукупної вартості кредиту. Зазначений Додаток № 1 містить графи, в яких вказаний розмір платежів.

Позивач вважає, що запропонувавши до підписання даний кредитний договір №СL-258088 від 11.02.2020 року, в тому числі розділ 4.7 в первинній редакції відповідач знову ввів його в оману та запропонував кабальні умови, які суперечать вимогам чинного законодавства України.

Стверджує, що в червні 2020 року, за пропозицією представника банку в м. Чернівці, позивач 23 червня 2020 року підписав Додаток до Кредитного Договору №СL- 258088 від 11 лютого 2020 року, в якому зазначено наступне: надалі разом Сторони, а кожен окремо - Сторона, з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність Позичальника в умовах карантину, запровадженого в Україні відповідно до Постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року, уклали цей Додатковий договір до Кредитного договору №СL-258088 від 11 лютого 2020 року про наступне: Сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додаток №1 до цього Додаткового договору), якого Позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися; з моменту підписання цього Додаткового договору Додаток №1 до Кредитного договору №СL-258088 від 11 лютого 2020 року (Графік платежів) втрачає чинність; умови Кредитного договору продовжують свою дію в частині, що не суперечить цьому Додатковому договору і Сторони, шляхом підписання цього Додаткового договору підтверджують свої зобов`язання за Кредитним договором; цей Додатковий договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє впродовж строку дії Кредитного договору.

Позивач вважає, що враховуючи викладені обставини, графік платежів (додаток № 1 до Кредитного Договору № СL-258088 від 11 лютого 2020 року) втратив чинність з моменту підписання додаткового договору №1 від 23.06.2020 року.

Вважає, що слід визнати недійсним п.2.4 Кредитного договору №СL-258088 від 11 лютого 2020 року щодо доручення позичальнику здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку вказаного в п.2.5 кредитного договору та визнати частково недійсним Розрахунок суми відсотків за користування кредитом,який вказаний в графі 6 всього в розмірі 116146,40 грн., зменшивши такий розмір на 58614,37 грн.

Стверджує, що Договір може бути визнаний частково недійсним з підстав його невідповідності нормам закону. Укладений між сторонами кредитний договір не відповідає вимогам чинного на той час законодавства та вільному волевиявленню сторін; під час укладення кредитного договору позивач не був належним чином ознайомлений з його умовами.

Вважає, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» має бути визнаний недійсним пункт 2.4 кредитного договору, оскільки цей пункт є несправедливим розумінні вказаних норм, а саме він суперечить принципу добросовісності, створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, що проявляється у встановленні дуже значного розміру пені, яка може стягуватися за прострочення зобов`язання боржником умови, що договором взагалі не встановлена жодна відповідальність виконавця - банка. Розмір пені, що нарахована банком, в 4 рази перевищує розмір основного зобов`язання. Виходячи із зазначеного можна зробити висновок про порушення принципу рівності сторін договору, що призводить до порушення прав споживача.

Позивач зазначає, що він не міг повпливати на розмір пені в бік зменшення, оскільки спірний кредитний договір за своєю правовою природою є договором приєднання.

На основі викладеного просить суд визнати недійсним п. 2.4 Кредитного договору №СL-258088 від 11 лютого 2020 року щодо доручення позичальнику здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку вказаного в п.2.5 кредитного договору на наступні цілі та за наступними реквізитами; частково недійсним Розрахунок суми відсотків за користування кредитом, який вказаний в графі 6 всього в розмірі 116146,40 грн., зменшивши такий розмір на 58614,37 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 липня 2021 року було відкрито провадження у справі №727/6996/21, провадження №2/727/2107/21 та призначено підготовче судове засідання на 11 серпня 2021 року на 11-00 год.

08.10.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці було залучено до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА, ; ТОВ БЕЗПЕРЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ, ; ТОВ МІЛОАН, ; ТОВ ЛАЙМ КЕПІТЕЛ, ; ТОВ СОС КРЕДИТ, ; ТОВ ФІНТАРГЕТ, ; ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС, ; ТОВ ФК Є ГРОШІ, ; ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА, ; ТОВ ФК ІНВЕСТРУМ, ; ТОВ ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА, ; ТОВ СС ЛОУН, .

01.12.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці було закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті на 22 грудня 2021 року на 10-00 год.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 лютого 2022 року було замінено відповідача АТ «Кредобанк» на його правонаступника ТОВ «Росвен Інвест Україна».

22.02.2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» відомості, чи надходили на рахунок третіх осіб по справі, кошти відповідно до п.2.4 Кредитного договору №СL-258088 від 11 лютого 2020 року. Відомості на виконання вимог зазначеної ухвали до суду не надходили.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак позивач ОСОБА_1 спрямував до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень первинного відповідача АТ «Кредобанк», правонаступником якого являється ТОВ «Росвен Інвест Україна», вказують, що 31.01.2020 року до відділення АТ «Кредобанк» звернувся позивач ОСОБА_1 з метою здійснити рефінансування (погашення) кредитів.

Того ж дня, між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву № СL-258088 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, із зазначенням контактної інформації щодо клієнта та інших осіб, уточнення умов бажаного кредиту, цілі майбутнього кредиту, інформацію щодо кредитів які необхідно рефінансувати, тощо. Відповідно ОСОБА_1 надав підтверджуючі документи для заповнення вказаної Анкети-заяви.

Зазначають, що шляхом підписання Анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що вся Інформація у цій Анкеті-заяві та наданих документах є повною, вірною і актуальною на день її підписання. Якщо до укладення з Банком договорів, пов`язаних з наданням йому кредиту, інформація та документи, надані ним втратять актуальність, стануть неповними, зобов`язують негайно письмово повідомити про це Банк та надати відповідно актуальну інформацію та документи.

Вказують, що 11.02.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано уточнену Анкету-заяву № СL-258088 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій було погоджено змінити бажану суму кредиту з 100000,00 грн. на 61429,08 грн.; вся інша інформація залишилась незмінною.

23.06.2020 року до відділення АТ «Кредобанк» звернувся ОСОБА_1 з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність Позичальника через запроваджений карантин по всій території України.

Того ж дня, між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № СL-258088 від 11.02.2020 року, яким Сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості Позичальника за кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додаток №1 до цього додаткового договору), якого Позичальник зобов`язується неухильно дотримуватись.

Вказують, що ОСОБА_1 особисто надав інформацію та реквізити, на які необхідно перерахувати кредитні кошти, чотири рази своїм підписом підтвердив правдивість наданих даних. Тобто, на момент укладення Кредитного договору № СL-258088 від 11.02.2020 року, ОСОБА_1 , діючи добровільно та розуміючи значення своїх дій, попередньо будучи ознайомленим із кредитним договором, підписавши оспорюваний договір, Позивач підтвердив, що його умови повністю відповідають його волевиявленню та цілі кредиту, а також те, що реквізити зазначені вірно.

Зауважують, що позивач ОСОБА_1 навіть після підписання кредитного договору, мав право відмовитись від кредиту у разі незгоди із умовами кредитного договору, однак ОСОБА_1 не скористався цим правом, та здійснював погашення кредитного договору, що підтверджує визнання умов кредитного договору, а тому твердження Позивача про введення в оману його Банком є безпідставними та надуманими і не відповідають дійсності.

Стверджують, що 23.06.2020 року під час укладення між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 . Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № СL-258088 від 11.02.2020 р., Сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості Позичальника за кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додаток №1 до цього додаткового договору), якого Позичальник зобов`язується неухильно дотримуватись.

Зазначають, що сума відсотків за користування, яку просить Позивач зменшити посилаючись на графу 6 Графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору) у розмірі 116146,40 грн. є нечинною з моменту укладення Додаткового договору №1 від 23.06.2020 року до Кредитного договору № СL-258088 від 11.02.2020 року.

Стверджують, що станом на 13.09.2021 року чинним є Графік платежів Додаток № 1 до Додаткового договору №1 від 23.06.2020 року до Кредитного договору № СL-258088 від 11.02.2020 року, оскільки у ньому погоджено було та зменшено суму відсотків за користування кредитом, яка складає 114554,33 грн.

Вважають, що відсутні підстави для зменшення суми відсотків за користування кредитом, так як вони 23.06.2020 року втратили чинність.

Стверджують, що кредитний договір, зокрема оскаржувані пункти договору, не містять несправедливих умов, не призводять до істотного дисбалансу між договірними правами та обов`язками сторін та не завдають шкоду споживачу, тому відсутнє порушення вимог ст.ст.18, 21 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Стверджують, що Кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства України, із дотриманням письмової форми та із наявністю усіх істотних умов, ОСОБА_1 при укладенні оскаржуваного договору підтвердив свою дієздатність, маючи власне бажання отримання кредитних коштів, що відповідало внутрішній його волі, усвідомлюючи наявність правових наслідків. Сукупність даних обставин може свідчити про відсутність підстав для визнання судом кредитного договору недійсним.

На основі викладеного просять суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи ТОВ «СС ЛОУН» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомив. Згідно наданих суду письмових пояснень вказує, що відсутні будь-які обставини, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору CL_258088 від 11.02.2022 року, вимогам Закону. В задоволенні позовних вимог просять відмовити.

Представник третьої особи ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомив. Згідно наданих суду письмових пояснень просить суд відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими судом про дату, час та місце судового розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від них до суду не надходило.

У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе завершити розгляд справи у їх відсутність.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Так, судом встановлено, що 11.02.2020 р. між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL_258088, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 58614,37 грн., на споживчі потреби, терміном на 60 місяці, до 10.02.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55% річних (орієнтовна реальна процентна ставка 71,19%). Загальні витрати за даним кредитним договором становлять 11616,14 грн., загальна вартість кредиту становить 174760,77 грн. (т.1 а.с.7-9).Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору № CL_258088 від 11 лютого 2020 року сторони узгодили графік погашення заборгованості (т.1 а.с.10-12).

Відповідно до п.2.4 кредитного договору № CL_258088 від 11.02.2020 року позичальник доручає банкові здійснити перекази кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п.2.5 Кредитного договору на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 0 грн. на поточний рахунок Позичальника відкритий у (МФО 325365) на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «АВЕНТУС Україна» по Кредитному договору 1544990 від 24.11.2019 року в сумі 6160 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в сумі 5800 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «МІОЛАН» по кредитному договору від 11.01.2020 року в сумі 4319,24 грн.; на погашення рефінансування кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ЛАЙМ КАПІТЕЛ» по кредитному договору від 11.01.2020 року в сумі 2640 грн.; на погашення ( рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «СОС КРЕДИТ» по кредитному договору від 09.01.2020 року в сумі 120 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ФІНТАРГЕТ» по кредитному договору від 11.01.2020 року в сумі 1544 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» по кредитному договору від 09.01.2020 року в сумі 4013,26 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору від 11.09.2019 року в сумі 21888,79 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ ФК «Є ГРОШІ» по кредитному договору від 23.01.2020 року в сумі 2748 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ЛІНЕУРА» Україна по кредитному договору від 31.12.2019 року в сумі 2516 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» по кредитному договору N° 03824-01/2020 від 06.01.2020 року в сумі 1324 грн.; на погашення ( рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» по кредитному договору 1895158 від 09.01.2020 року в сумі 4539,89 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «СС ЛОУН» по кредитному договору 779198 А від 24.01.2020 року в сумі 1001,19 грн.

Згідно з Додатковим договором №1 від 23.06.2020 року до кредитного договору № CL_258088 від 11 лютого 2020 року, з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність сторони погодили змінити графік погашення заборгованості шляхом підписання цього договору; з моменту підписання цього договору попередній графік платежів втрачає чинність; умови кредитного договору продовжують свою дію в частині, що не суперечить даному Додатковому договору і сторони шляхом підписання даного договору підтверджують свої зобов`язання за Кредитним договором (а.с.13-14).

Так, відповідно до ст. 1071 ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

У відповідності до Закону України "Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року № 2346 платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

Платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що в цьому сенсі договір кредиту можна віднести до договору про надання клієнту банківської (кредитної) послуги. Тому включення у сам договір кредиту умови надання згоди (розпорядження) на списання коштів з рахунку не суперечить приписам ст.26 Закону про платіжні системи.

Щодо дотримання сторонами форми договору в частині надання згоди/розпорядження позичальником на списання його коштів з рахунків, у випадку прострочення, то закон вимагає письмову форму, якої дотримано, а сам факт не винесення домовленості за даною умовою договору у окремий документ, не означає недотримання письмової форми правочину, на виконання якого дана умова сторонами прийнята. Надане кредитору право списання поширюється виключно на рахунки у цьому ж банку.

Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи Анкетою-заявою №CL-258088 від 11.02.2020 року, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 надав добровільну згоду на отримання кредиту на умовах, визначених вказаною заявою та відповідно не заперечував п.2.4 вказаного кредитного договору №CL-258088 від 11.02.2020 року (т.1 а.с.57, 58, 128).

При цьому, позивач ОСОБА_1 після підписання кредитного договору, мав право відмовитись від кредиту у разі незгоди із умовами кредитного договору, однак останній не скористався цим правом, та здійснював погашення кредитного договору, що підтверджує визнання умов кредитного договору, а тому твердження позивача про введення його в оману банком є безпідставними та надуманими і не відповідають дійсності.

Вказані обставини щодо сплати заборгованості позивачем підтверджуються наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами за номерами: 8118055, 8118057, 8118059, 8118063, 8118067, 8118069, 8118075, 8118077, 8118079, 8118082, 8118084, 8118086, 8118088 (т.1 а.с.68-80, 138-150) та випискою руху коштів з 11.02.2020 по 25.05.2020 (т.1 а.с.81-82, 151-152).

Таким чином, суд вважає таку умову договору прийнятною, такою, що не суперечить вимогам закону, повністю відповідає змісту і меті даного виду договору і встановлює прийнятний для обох сторін механізм погашення простроченої заборгованості у разі її виникнення.

Тому відсутні підстави для визнання даної умови договору або такою, що суперечить закону, такою, що за своїм змістом і обсягом прав та обов`язків є несправедливою чи незбалансованою.

При цьому, твердження позивача відносно того, що банк під час укладення додаткової угоди ввів його в оману є безпідставними виходячи з наступного.

Так, статтею 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст.ст. 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до п. 20 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Зазначене дає підстави для висновку, що обман може стосуватись тільки обставин, що мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатись в активних та пасивних діях недобросовісної сторони правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Таким чином, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинна довести навмисне цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину.

Зазначених обставин судом не встановлено.

В силу ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (п. 2 ч.1 цієї норми Закону).

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг (п.3 ч.2 цієї норми Закону).

Відповідно до положень, закріплених у ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів.

Крім того, пунктом 7 частини 1 статті 21 цього Закону визначено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Разом з тим, позивачем не було надано доказів того, що відповідач при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику.

Позивач не мав претензій щодо умов додаткової угоди, а тому дії відповідача не містять ознак нечесної підприємницької практики.

Крім того, питання про розірвання додаткової угоди, а також кредитного договору позичальник не порушував, виконував його умови та сплачував кредитні кошти, тобто визнавав умови як договору, так і додаткової угоди.

Також, суд вважає за необхідне зазначити про те, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення та протягом дії додаткової угоди позивач не звертався до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін (виправлень) до неї або роз`ясненням окремих її положень, які, на його думку, укладені з порушенням істотних умов, та укладені із порушенням закону про фінансові послуги чи закону про захист прав споживачів, що в свою чергу не породжує юридичних наслідків, суть угоди йому була зрозуміла та він погодився із усіма умовами такої угоди, зокрема, і в частині підвищення відсоткової ставки.

Посилання позивача про те, що на момент укладення угоди позивач не в повній мірі міг оцінити відповідність угоди вимогами закону та на даний час, проконсультувавшись із юристами, усвідомив незаконність положень угоди, а також твердження позивача про те, що на час укладення угоди банк ввів позивача в оману щодо законності укладення додаткової угоди, суд відкидає, оскільки будь-яких доказів наведеним обставинам суду надано не було, та позивач, підписуючи вказані угоди, мав достатній обсяг цивільної дієздатності щодо розуміння положень додаткової угоди, діяв вільно та не був обмежений в отриманні інформації щодо її умов, оскільки, підписав додаткову угоду та впродовж тривалого часу виконував її вимоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави, які б свідчили про те, що позивача примушували як до укладання договору, так і додаткової угоди; боржник міг обрати будь-яку фінансову установу для кредитування; відсутнє введення позичальника в оману; кредит виданий належним чином; немає дисбалансу прав сторін договору; положення договору справедливі; відсутні інші порушення законодавства про захист прав споживачів, а тому немає будь-якого підґрунтя для визначення фінансової діяльності банку «нечесною».

А тому посилання позивача відносно того, що пункт 2.4 Кредитного договору № СL-258088 від 11 лютого 2020 рокуне відповідає ст. 19 «Про захист прав споживачів» - є необґрунтованими і не доведеними, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з умовами вказаного кредитного договору сторони визначили порядок погашення заборгованості. Розмір процентів за користування кредитом нараховуються, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в пункті 4.1 та становить 55% річних, при цьому реальна річна процентна ставка згідно п. 4.5 становить 71.19 %. Проценти за користування кредитом відповідно до п.4.2 кредитного договору нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів).

При цьому, позичальник має сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом за користування кредитом з розрахунку: за строк, указаний у п.2.3 вказаного договору (60 місяців терміном до 11 лютого 2025 року) у розмірі 71,19%, що становить 116146,40 грн.

Разом з тим, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Так, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача:1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Як передбачено ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. При цьому він повинен відповідати положенням ст. 203 ЦК України.

Істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну, строк його дії, права та обов`язки сторін договору, а також інші умови щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін договору має бути досягнуто згоди.

Зокрема, такими істотними умовами являються умови про розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також неустойки за порушення грошового зобов`язання.

За таких обставин має враховуватись абсолютне значення подорожання кредиту у зв`язку з користування вказаним кредитом, враховуючи також той факт, що проценти за користуванням кредиту нараховуються на суму заборгованості за перший місяць 2596,94 та за користуванням кредитом протягом 60 місяців на 116146,40 грн.

Зазначене свідчить про те, що дані умови договору встановлюють вимогу щодо сплати позивачем непропорційно великої суми плати за користування кредитними коштами, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони дійсно є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Проте, слід також зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятої 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

За наведених обставин, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що зазначена в графі 6, процентна ставка за користування кредитом, що становить 116146,40 грн. - є непропорційно великою сумою плати за користування кредитними коштами, враховуючи розмір наданого банком кредиту, що становить 58614,37 грн. та свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, а тому суд вважає необхіднимгрн., зменшити такий розмір на 58614,37 грн.

На підставі викладеного позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в цій частині підлягають до задоволення.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити виходячи з вищезазначеного.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289, 247, 430 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 230, 627, 1071 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», де третіми особами на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «БЕЗПЕРЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», ТОВ «СОС КРЕДИТ», ТОВ «ФІНТАРГЕТ», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ ФК «Є ГРОШІ», ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «СС ЛОУН», про визнання частково недійсним кредитного договору задовольнити частково.

Визнати частково недійсним розрахунок суми відсотків за користування кредитом, який вказаний в графі 6, в розмірі 116146,40 грн., зменшивши такий розмір на 58614,37 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 12 травня 2022 року.

СУДДЯ: