Провадження №2/523/958/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" грудня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/15172/20 за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішень державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішень державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.09.2020 року № 225119270 ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 11.03.2016 року № 95 була власником 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,4 кв.м., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.03.2016 року № 28685779, номер запису про право власності від 11.03.2016 року № 13644910 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Однак, з Реєстру вбачається, що на підставі технічного паспорту від 29.04.2020 року серія та номер б/н та довідки від 29.04.2020 року серія та номер: 121227 державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. прийнято рішення про зміни розділу від 08.05.2020 року № 52190060, яким загальну площу квартири 40,4 кв.м., житлову площу 24,5 кв.м. змінено на загальну площу 45,5 кв.м., житлову 24,5 кв.м.

Отже, після безпідставної зміни розділу ОСОБА_1 відповідно до Реєстру стала власником 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв.м. Тобто площа самочинного будівництва складає 5,1 кв.м. (45,5 40,4=5,1).

Надалі ОСОБА_1 відчужила самочинно збудований об`єкт шляхом укладання договору дарування від 26.05.2020 року № 2877 та подарувала ОСОБА_2 47/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 40,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Тобто, до вказаного договору дарування не увійшли 5,1 кв.м. самочинної прибудови.

Однак, з Реєстру вбачається, що 26.05.2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу на підставі зазначеного договору дарування від 26.05.2020 року № 2877 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922, номер запису про право власності від 26.05.2020 року № 36624515, яким зареєстровано за ОСОБА_2 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв.м., тобто із захопленням самочинної прибудови.

Таким чином, у власності ОСОБА_2 знаходяться 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , до складу якої увійшла самочинна прибудова площею 5,1 кв.м.

15.07.2020 року департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 14.07.2020 року № 01-18/802 повідомив, що відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства оглянуто земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_2 . За результатом обстеження було встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , використовується під розміщення житлового будинку. З фасадної частини будинку площа квартири АДРЕСА_4 збільшена за рахунок земель територіальної громади міста на 10 кв.м. (тротуару загального користування) та використовується під розміщення прибудови до зазначеної квартири.

За наявною у Департамента інформацією Одеською міською радою рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не приймалось. Про що складено акт огляду земельної ділянки від 09.07.2020 року.

06.08.2020 року Головне управління держгеокадастру в Одеській області (Відділ у м. Одесі) листом від 08.07.2020 року № 523/112-20 повідомило, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь яким особам у власність чи/або користування для будівництва прибудови за вказаною адресою не надавалась, тобто об`єкт є самочинно збудованим на землях територіальної громади м. Одеси та підлягає знесенню.

Оскільки, наявність реєстрації речових прав на даний самочинно збудований (прибудований) об`єкт порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій розташована ця споруда (прибудова), оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачем, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким:

?Скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 08.05.2020 року № 52190060, що є підставою для проведення державної реєстрації зміни права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 01).

?Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922, номер запису про право власності від 26.05.2020 року № 36624515, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер: 01).

?Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (прибудованого) об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 .

?Стягнути з відповідачів на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 7357,00 грн.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 17.02.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив та просив суд провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності третьої особи.

Представник третьої особи Барматіна В.Г. в судове засідання не з`явилася. Одна, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд даної цивільної справи за її відсутності (а.с. 120).

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 11.03.2016 року № 95 була власником 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,4 кв.м., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.03.2016 року № 28685779, номер запису про право власності від 11.03.2016 року № 13644910 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 225119270 від 23.09.2020 року (Т. 1 а.с. 24 36).

Так, із вказаного реєстру вбачається, що на підставі технічного паспорту від 29.04.2020 року серія та номер б/н та довідки від 29.04.2020 року серія та номер: 121227 державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. прийнято рішення про зміни розділу від 08.05.2020 року № 52190060, яким загальну площу квартири 40,4 кв.м., житлову площу 24,5 кв.м. змінено на загальну площу 45,5 кв.м., житлову 24,5 кв.м.

Таким чином, після зміни розділу ОСОБА_1 відповідно до Реєстру стала власником 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв.м. Тобто площа самочинного будівництва складає 5,1 кв.м. (45,5 40,4=5,1).

У подальшому, 26.05.2020 року на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. за реєстровим № 2877, ОСОБА_1 відчужила (подарувала) ОСОБА_2 47/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 40,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору (Т. 1 а.с. 105)

Як вбачається із вказаного Договору дарування квартири, до предмету договору не увійшли 5,1 кв.м. прибудови.

Однак, із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 211687184 від 08.06.2020 року вбачається, що 26.05.2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу Ярош О.М. на підставі зазначеного договору дарування від 26.05.2020 року № 2877 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922, номер запису про право власності від 26.05.2020 року № 36624515, яким зареєстровано за ОСОБА_2 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. (Т. 1 а.с. 37 38).

Таким чином, ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності 47/100 частин житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м.

Підставою звернення Одеської міської ради до суду із вказаним позовом слугувало те, що позивач як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси вбачає порушення права власності на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом (прибудови) загальною площею 5,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 із подальшою незаконною реєстрацією права власності на неї.

З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши аргументи сторони позивача на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі.

І. Висновок суду стосовно права власності Одеської міської ради на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.

Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

З аналізу з положень наведених норм законодавства вбачається, що, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 14.07.2020 року № 01-18/802 вбачається, що відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства оглянуто земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_2 . За результатом обстеження було встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , використовується під розміщення житлового будинку. З фасадної частини будинку площа квартири АДРЕСА_4 збільшена за рахунок земель територіальної громади міста на 10 кв.м. (тротуару загального користування) та використовується під розміщення прибудови до зазначеної квартири. За наявною у Департамента інформацією Одеською міською радою рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не приймалось. Про що складено акт огляду земельної ділянки від 09.07.2020 року.

Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи копіями вказаного листа від 14.07.2020 року, актом огляду земельної ділянки від 09.07.2020 року та фотокартками об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а.с. 54 57).

Відповідно до листа Головного управління держгеокадастру в Одеській області (Відділ у м. Одесі) від 08.07.2020 року № 523/112-20 вбачається, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а.с. 60).

Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для будівництва прибудови за вказаною адресою не надавалась.

ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 08.05.2020 року № 52190060 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, яка набрала чинності 01.01.2016 року (надалі Порядок).

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з п. 40 Порядку (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однією з підстав прийняття рішення державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. рішення про зміни розділу від 08.05.2020 року № 52190060, яким загальну площу квартири 40,4 кв.м., житлову площу 24,5 кв.м. змінено на загальну площу 45,5 кв.м., житлову 24,5 кв.м., є технічний паспорт від 29.04.2020 року серія та номер б/н та довідка від 29.04.2020 року серія та номер: 121227.

Стосовно технічного паспорту, як підстави внесення змін до права власності, суд зазначає, що технічний паспорт це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту.

Отже, технічний паспорт також не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути єдиною підставою для реєстрації змін розділу із збільшення загальної площі об`єкта.

З приводу довідки від 29.04.2020 року серія та номер: 121227, наданої приватним підприємством «Глав Інвест Груп», суд зазначає наступне.

Із даної довідки вбачається, що «згідно проведеної технічної інвентаризації квартири були виявлені технічні помилки, а саме при попередній інвентаризації не були враховані підсобні приміщення, а також площа змінена у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, і не належать до самочинного будівництва та не являються реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Також, згідно п. 1 переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію затвердженого постановою № 406 від 07.09.2017 року. Загальна площа квартири складає 45,5 кв.м. та житлова площа 24,5 кв.м.» (Т. 1 а.с. 51).

Відповідно до п. 2, 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, технічна інвентаризація комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Отже, довідка про проведення технічної інвентаризації є лише підтвердженням проведення технічної інвентаризації, яка є підставою для складання технічного паспорту, який не є правовстановлюючим документом.

Суд доходить обґрунтованого висновку, що суб`єктом господарювання не перевірено наявність в попередній інвентаризації помилки в частині неврахування підсобних приміщень, інакше було б виявлено, що до квартири прибудовано приміщення, яке і стало підставою збільшення квартири АДРЕСА_1 . Тобто, вбачається, що інвентаризація на місці об`єкта не проводилась.

Таким чином, вказана довідка не є правовстановлюючим документом та не може слугувати законною підставою прийняття рішення про реєстрацію змін розділу від 08.05.2020 року № 52190060.

Отже, із вищезазначених фактів та обставин вбачається, що рішення державного реєстратораприватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. про реєстрацію змін розділу від 08.05.2020 року № 52190060 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) підлягає скасуванню як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій знаходиться цей самочинно збільшений об`єкт, та як таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно збудований (прибудований) об`єкт площею 5,1 кв.

ІІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922.

Як було вище зазначено, 26.05.2020 року на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. за реєстровим № 2877, ОСОБА_1 відчужила (подарувала) подарувала ОСОБА_2 47/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 40,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору (Т. 1 а.с. 105).

Із вказаного Договору дарування квартири встановлено, що до предмету договору не увійшли 5,1 кв.м. прибудови.

Однак, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 211687184 від 08.06.2020 року 26.05.2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу Ярош О.М. на підставі зазначеного договору дарування від 26.05.2020 року № 2877 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922, номер запису про право власності від 26.05.2020 року № 36624515, яким зареєстровано за ОСОБА_2 47/100 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. (Т. 1 а.с. 37 38).

Таким чином, ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності 47/100 частин житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м.

Проте суд зазначає, що предметом Договору дарування від 26.05.2020 року було виключно 47/100 частин квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. Тобто, Договір дарування самостійно не міг стати підставою реєстрації права власності за ОСОБА_2 на об`єкт площею 45,5 кв.м.

Таким чином, оскільки відповідачкою ОСОБА_2 не надано всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт площею 45,5 кв.м., суд доходить висновку, що рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ярош О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922 підлягає скасуванню.

ІV. Висновок суду щодо позовної вимоги про знесення самочинно збудованого (прибудованого об`єкту).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його право власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Оцінивши усі надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимога про знесення будівлі не підлягає задоволенню, оскільки до суду не було надано належних доказів про те, що знесення не зашкодить конструкції будівлі в цілому. При цьому, суд також враховує, що позивачем не доведено реальної небезпеки порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідачів.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає пропорційному стягненню сума сплаченого позивачем судового збору відповідно до частково задоволених позовних вимог.

На підстави та керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 80, 83, 116 ЗУ України, ст.ст. 18, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 13, 259, 263 265, 268, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішень державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про реєстрацію змін розділу від 08.05.2020 року № 52190060, що є підставою для проведення державної реєстрації зміни права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 01).

Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2020 року № 52377922, номер запису про право власності від 26.05.2020 року № 36624515, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер: 01).

У задоволенні решти позовних вимог Одеської міської ради відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2627 /дві тисячі шістсот двадцять сім/ грн. 50 коп. (одну позовну вимогу та частину судового збору за звернення із заявою про забезпечення позову).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2627 /дві тисячі шістсот двадцять сім/ грн. 50 коп. (одну позовну вимогу та частину судового збору за звернення із заявою про забезпечення позову).

Учасники справи:

Позивач: Одеська міська рада, код за , місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. № 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , мешканець: АДРЕСА_5 .

Третя особа без самостійних вимог: Юридичний департамент Одеської міської ради (в особі державної реєстрації), місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

У зв`язку із відсутністю в Суворовському районному суді м. Одеси електроенергії, повний текст рішення складено 08 грудня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер