Справа № 362/4292/22
Провадження 2/362/2272/22
У х в а л а

"20" жовтня 2022 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (земельної ділянки та садового будинку), -

В С Т А Н О В И В:

Позивачем до Васильківського міськрайонного суду Київської області подано вищевказаний позов.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне подану заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків відповідно до ст. 185 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Суддею при дослідженні поданої заяви встановлено, що заявником при поданні заяви не дотримано вимоги ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Ціна позову, згідно п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Враховуючи, що предметом даного спору є вимоги щодо поділу майна, ціна позову повинна бути визначена, виходячи з дійсної вартістю майна у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Проте матеріали позовної заяви не містять доказів щодо вартості спірного майна подружжя, як і доказів про дійсну вартість спірного рухомого майна на час подачі позову.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна що підлягає поділу, яка має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком суб`єкта оціночної діяльності, який має право на проведення будівельно-технічної, товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи, іншими доказами.

З викладеного вбачається, що позивачу слід визначити ціну позову, обумовлену вартістю спірного майна та надати підтвердження визначення дійсної вартості майна, що підлягає поділу.

Крім цього, дійсна вартість майна, що підлягає поділу, має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком або ж звітом суб`єкта оціночної діяльності, або актом про оцінку нерухомого майна, що не унеможливлює процедуру вирішення судом питання про правильність сплаченого, при подачі позовної заяви до суду, судового збору та, взагалі, визначення вартості самого майна, що підлягає поділу.

Всупереч вказаним положенням законодавства, позивачем у позовній заяві визначено вартість спірного майна на власний розсуд. У зв`язку з чим, суд звертає увагу, що від визначеної ціни позову залежить правильність сплати судового збору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позовна заява як і клопотання про витребування доказів не містить доказів належності спірного майна відповідачу, звернення позивача або його представника до відповідача, відповідних органів із запитом щодо надання відповідної інформації; доказів небажання відповідача здійснювати поділ майна в досудовому порядку, тобто доказів наявності спору між учасниками справи.

Так, згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позовна заява, в порушення вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, містить способи захисту прав або інтересів, що не передбачені законом чи договором. Зокрема, в прохальній частині позову позивачем викладено сім позовних вимог, що не є способами захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором та визначаються судом в порядку вимог ЦПК України.

Як видно із вступної частини позовної заяви, ОСОБА_1 вважає позов таким, що стосується поділу спільного майна подружжя. Мотивувальна частина позову також містить обґрунтування саме щодо поділу майна. Разом із тим, у прохальній частині позову заявлені лише вимоги щодо визнання права власності, але вимоги про поділ майна, його спосіб у ній немає.

Позовна заява, в порушення вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, містить зміст позовних вимог - способи захисту прав або інтересів, що не передбачені законом чи договором. Зокрема, вимоги прохальної частини не є способами захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором та не можуть бути визначені судом у рішенні. А тому, позивачу слід уточнити зміст заявлених вимог шляхом подання позовної заяви в новій редакції.

Разом з тим суд зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4ст. 65 СК).

Отже, позивачу необхідно також зазначити чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Таким чином, враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків, шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції та з дотриманням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.175,176,177,185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (земельної ділянки та садового будинку), - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатись неподаною та повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Кравченко