ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" листопада 2022 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Драча Ю.І.
за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву подану представником позивача Борецьким Володимиром Володимировичем про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.10.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено.

27.10.2022 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правову допомогу на суму 58349,80 грн., з яких: 1786,35 грн. судовий збір та 56653,45 грн. витрати на професійну правову допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення поданої заяви, зазначив, що справа є елементарною, вартість послуг адвоката завищена від звичайної вартості аналогічних послуг в необґрунтованому розмірі. Також зазначив, що у справі представником позивача пораховано повну вартість послуг за дві позовні вимоги. Під час розгляду справи по суті від однієї з позовних вимог відмовились. Зазначено, що відповідач не заперечував щодо задоволення позову та повністю визнавала право власності позивача на спірну квартиру.

Зваживши доводи заяви, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Системний аналіз норм ст. 137, 141 ЦПК дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Крім того, суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В постанові Верховного Суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Представником позивача в обґрунтування суми стягнення витрат за професійну правову допомогу надано додаток № 3 до Договору № 01/09/21/1 про надання правничої допомоги від 01 вересня 2021 року з якої вбачається, що клієнт сплачує адвокату: 7000,00 грн. на професійну правничу допомогу, за складання та подання позовної заяви до Корольовського районного суду м. Житомира у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю майна та поділ майна подружжя; 1400 грн. за участь в одному судовому засіданні за кожне судове засідання;1400 грн. за складання однієї сторінки документів процесуального характеру; клієнт компенсує вартість затраченого часу адвоката, який прибув на судове засідання. Однак таке судове засідання було перенесене/відкладене без його проведення, однак адвокат не був вчасно про це проінформований у розмірі 300,00 грн.; гонорар успіху протягом одного календарного місяця з моменту винесення рішення суду на користь клієнта клієнт оплачує адвокату 10% від суми ціни позовної заяви.

Також надано акт виконаних робіт від 19.10.2022 року та квитанції про сплату коштів на загальну суму 39000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що представником позивача було подано позовну заяву, яка містила дві вимоги, а саме: визнання спільною сумісною власністю майна та поділ майна подружжя. У ході розгляду справи, представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої адвокат просив здійснити розподіл майна подружжя. Однак, зазначене не враховане при визначені вартості наданих послуг адвоката в сторону їх зменшення.

Також, при винесенні рішення суду, було встановлено, що відповідач намагалась врегулювати спір в досудовому порядку, а саме зверталась до приватного нотаріуса з метою посвідчення договору про виділення часток в спільній сумісній власності, однак вказаний договір не був посвідчений у зв`язку з неявкою позивача по справі ОСОБА_3 таким чином, позивач по справі не скористався можливістю досудового врегулювання спору, що могло б значно раніше припинити судову тяганину або були б відсутні підстави для звернення до суду, а тому витрачений адвокатом позивача час та обсяг наданих ним послуг не можна вважати співмірними із розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги сумі 56563,45 грн, оскільки не всі дії були необхідними.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Отже, заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення у сумі 5 000 грн, що передбачено частиною дев`ятою ст.141 ЦПК України, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у визначеному судом розмірі є співмірними із наданим адвокатом обсягом послуг в період із грудня 2021 року по жовтень 2022 року, відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру за цей період, із врахуванням їх необхідності для захисту інтересів позивача.

Що стосується вимоги про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судового збору, то вона не може бути задоволена, оскільки дана вимога була вирішена рішенням суду, ухваленим 19.10.2022 року.

Враховуючи викладене заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч.8 ст.141, ст. 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №296/10652/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Головуючий суддя Ю. І. Драч