Справа № 214/8501/21
2/214/820/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

31 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/8501/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 11 жовтня 2021 року, в якій просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, 08 червня 2013 року сторони уклали шлюб, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року шлюб між ними було розірвано. Наразі донька проживає з ОСОБА_1 як батьком та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні. ОСОБА_2 , будучи матір`ю дитини, матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Позивачеві відомо, що ОСОБА_2 працює, однак офіційно не працевлаштована, а тому дійсний розмір її доходів йому не відомий. За даних обставин, керуючись інтересами дитини та наміром забезпечити повноцінне задоволення її першочергових потреб, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.18).

Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористався, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи будь-якими засобами зв`язку не подавала. Разом з тим, 19 липня 2022 року ОСОБА_2 подала заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 19 липня 2022 року, у зв`язку з необхідністю підготовки відзиву, оскільки позовні вимоги вона не визнала. При цьому відзив на позов до суду в межах встановленого законом строку не подала, інтересу до розгляду справи не проявляла, будучи обізнаною про наявність справи у провадженні суду.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…».

З огляду на викладене, суд розцінює неявки відповідача як намір умисного затягування розгляду справи та явного зловживання своїми процесуальними правами на шкоду інтересам інших учасників справи, у тому числі малолітньої ОСОБА_3 , якої безпосередньо стосується даний спір. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, який стосується інтересів малолітньої дитини, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.

Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №190 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 червня 2013 року, а.с.7).

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 від 08 січня 2014 року (а.с.11). Малолітня ОСОБА_3 значиться зареєстрованою разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №25521 від 27 вересня 2021 року (а.с.12).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року у справі №210/5260/19, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.8-9).

Як вказував позивач, ОСОБА_2 проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 у добровільному порядку не надає. Після припинення шлюбно-сімейних стосунків дитина залишилась проживати з батьком ОСОБА_1 позивачем по справі, з яким проживає й наразі. Доказів в спростування таких доводів позивача відповідач суду не надала.

Таким чином, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у її вихованні, між сторонами не досягнуто.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини.

Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини, тому з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст.182 СК України суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягуванням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено, а доказів щодо їх наявності відповідачем не надано.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.ст.280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення суду складено та підписано 31 жовтня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко