Справа № 167/452/22
Номер провадження 2-о/167/30/22
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

22 серпня 2022 року м. Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Гармай І. Т. вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі

в с т а н о в и в :

17 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31 липня 1979 року, виданої Харківським виробничим об`єднанням Індустріальний буряко-радгоспомом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншого можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 звертаючись до суду з вищевказаними вимогами зазначає, що у призначенні пенсії за віком їй було відмолено, оскільки виправлення дати народження в трудовій книжці зроблено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок.

Разом з цим, в прохальній частині заяви ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй трудової книжки серії « НОМЕР_1 » від 31 липня 1979 року не зазначаючи конкретно визначений номер і серію відповідної трудової книжки.

У зв`язку з таким викладенням прохальної частини заяви суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Крім цього, в обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 долучено копію двох сторінок трудової книжки від 31 липня 1979 року, проте вказана копія є неякісною та нечитабельною, що позбавляє суд можливості встановити дійсні факти, зафіксовані в оригіналі та обставини, якими сторона заявника обґрунтовує свої вимоги, внаслідок чого заявнику необхідно подати до суду копію трудової книжки у належному читабельному стані.

Суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, строк їх усунення не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За таких обставин, заяву необхідно залишити без руху і надати заявнику строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявникові копії цієї ухвали.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання вимог суду заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Т. Гармай