Справа № 199/2951/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Богун О.О.

за участю секретаря Буточкіної М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Богдана Андрійовича, стягував ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Богдана Андрійовича, стягував ОСОБА_2 .

В обґрунтуванні заявлених вимог заявник посилався на те, що 28.10.2021р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по справі №199/2951/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів, ухвалено рішення, яким суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.04.2021р. до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення 26.04.2022р. по справі №19982951/21 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано Виконавчий лист.

06.06.2022р. Державним виконавцем Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Федько Б.А. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №69161184 на виконання Виконавчого листа №199/2951/21.

Скаржник отримавши, через додаток «Дія», Постанову про відкриття виконавчого провадженні від 06.06.2022р., звернувся до Державного виконавця з проханням врахувати під час перерахунку заборгованості по сплаті аліментів суми грошових коштів, які він добровільно сплатив до відкриття виконавчого провадження. При цьому, надав в матеріали виконавчого провадження №69161184 наступні документи:

-Довідку про доходи ОСОБА_1 від 13.07.2022р. за період з квітня 2021р. по червень 2022р., яка видана Приватним підприємством «Текст Трейд Сервіс».

-Довідку № 8RSTA6VIHNNCPIV4 від 08.02.2022р. про платежі ОСОБА_1 за період з 05.01.2021 р. по 31.01.2022р., яка видана АТ КБ «ПриватБанк».

- Платіжні доручення про сплату ОСОБА_2 аліментів в добровільному порядку на загальну суму 13 090грн., а саме від:

28.02.2022р. про сплату на картковий рахунок ОСОБА_2 (Стягувач) - 5 000грн.;

29.03.2022р. про сплату на картковий рахунок ОСОБА_2 (Стягувач) 5 000грн.;

30.06.2022р. про сплату на картковий рахунок ОСОБА_2 (Стягувач) - 3 090грн.

Однак 30.08.2022р. Державний виконавець вручив ОСОБА_1 «Розрахунок заборгованості за в/д 199/2951/21 від 28.10.2021р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 ». Зі змісту вказаного Розрахунку вбачається, що:

«Заборгованість нараховується відповідно до ст.ст.182, 194, 195 Сімейного кодексу України, за показниками середньомісячної заробітної плати по регіону, не може бути остаточною»; Державний виконавець у Розрахунку не врахував сплачені в добровільному порядку аліменти.

Крім того скаржник ОСОБА_1 зазначає, що момент розгляду цивільної справи №199/2951/21 в суді та на теперішній час, він офіційно працевлаштований в Приватному підприємстві «Текст Трейд Сервис» де отримує заробітну плату та сплачує з отриманого доходу податки і аліменти. Вказане підтверджується наданою Державному виконавцю Довідкою про доходи ОСОБА_1 від 13.07.2022р. Отже, на думку скаржника, Державний виконавець повинен був здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів і урахуванням доходу, який він отримував в ПП «Текст Трейд Сервіс» та інших доходів при наявності. З цих доходів повинні були утримуватись аліменти в розмірі 1/3 частин всіх доходів, але не метне 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, Державний виконавець здійснив Розрахунок заборгованості за показниками середньомісячної заробітної плати по регіону, чим порушив права Боржника.

Також скаржник звертає увагу Суду на ту обставину, що між Боржником та Стягувачем відсутні інші грошові зобов`язання, окрім сплати аліментів на дітей.

Посилаючись на вище викладене просить суд визнати неправомірними дії Державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько Богдана Андрійовича щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2021р. по справі №199/2951/21 та не врахування платежів, які здійснені Боржником ОСОБА_1 у вигляді перерахування грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_4 в період з 05.01.2021р. по червень 2022р. включно та зобов`язати Державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько Богдана Андрійовича усунути порушення шляхом перерахування заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2021р. по справі №199/2951/21 з урахуванням сплачених Боржником - ОСОБА_1 грошових коштів, які ним перераховані на картковий рахунок ОСОБА_4 в період з 05.01.2021р. по червень 2022 року

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Богданом Андрійовичем надано до суду копію виконавчого провадження № 69161184.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 надав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що після того, як Боржник почав окремо проживати від колишньої дружини та дітей, між ним та Стягувачем було досягнуто усної домовленості, що він буде добровільно приймати участь витратах колишньої дружини та їх дітей. Цієї угоди було досягнуто з огляду на те, що Стягувач продовжує проживати разом із дітьми та несе на собі більший тягар по вихованню та утриманню дітей ніж Боржник. При цьому діти потребували додаткових витрат у зв`язку із розвитком особистих якостей та навичок (англійська мова, математика, малювання. Старша Анастасія займається фехтуванням). На підтвердження цієї обставини вказують докази надані самим Боржником. Так з довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 08.02.2022 року вбачається, що виплати на користь Стягувана здійснювались боржником, ще до звернення із позовом про стягнення аліментів в травні 2021 року і проводились під час розгляду справи. Якщо Боржник вважав, що він сплачує аліменти то він мав про це зазначити у призначені платежу. Як вбачається із зазначеної довідки та наданих до суду квитанцій перерахування платежів на користь Стягувана здійснювалось нерівномірними платежами в строк який Боржник вважав за потрібне. Ця обставина також вказує на те, що вказані платежі не є аліментами.

Отже вважає, що дії державного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень і право заявника не було порушено тому просе суд постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У судове засіданні заявник та його представник не з`явились, представник надав до суду заяву в якій підтримав скаргу та просив розглянути її у їх відсутність.

Державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Богданом Андрійовичем в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив провести розгляд скарги у його відсутність.

Представник стягувача та стягував у судове засідання не з`явились про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та копію матеріалів виконавчого провадження №69161184, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2021р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по справі №199/2951/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів, ухвалено рішення, яким суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.04.2021р. до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення 26.04.2022р. по справі №19982951/21 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано Виконавчий лист.

06.06.2022р. Державним виконавцем Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Федько Б.А. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №69161184 на виконання Виконавчого листа №199/2951/21.

Відповідно до наданого Державним виконавцем Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Федько Б.А. розрахунку заборгованості за в/д 199/2951/21 від 28.10.2021р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 сукупний розмір заборгованості останнього за період з квітня 2021 року по серпень 2022 року складає 39010,00 гривень.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

У частинах першій, третій та восьмій статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року в справі № 125/2525/18 (провадження N 61-13525св20) зроблено висновок, що "спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні".

Відповідно до ч.ч. 4,8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження доказів сплати аліментів скаржник ОСОБА_1 надав виписки та платіжні доручення АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів стягувану в яких у графі призначення платежу вказано «переказ власних коштів».

Водночас, відповідно до п. п. 3,4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц викладений правовий висновок, що відсутність інших грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість зазначення призначення платежу "добровільна сплата аліментів" у таких грошових переказах в сукупності можуть свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Водночас, суд враховує, що розмір коштів, які надходили на карткові рахунки ОСОБА_5 , що вона визнала у своїх письмових поясненнях, як додаткові витрати на дітей, не відповідає розміру щомісячних платежів, які боржник повинен був здійснювати на виконання зазначеного вище рішення суду.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а отже з урахуванням наданих доказів встановити, що грошові кошти ОСОБА_1 сплачувалися на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2021 не є можливим, а тому у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Водночас, Закон України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв та скарг за подання яких до суду справляється судовий збір. В даному переліку відсутні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору в даному випадку, а тому судові витрати розподілу не підлягають і відносять на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-452, 259, 262, 268, 272 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Богдана Андрійовича, стягував ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяті днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Богун

12.10.2022