провадження № 2/201/166/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Помельнікової Я.М.

за участю представника відповідача - адвоката Семикіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020р. АТ Банк Кредит Дніпро звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 826 142 дол.США.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.02.2021р. позов прийнято до провадження, відкрито провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с. №11 т. № 2).

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 29.12.2007р. між ЗАТ КБ Кредит -Дніпро та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №291207/1-USD, відповідно до умов якого банк надає 04.01.2008р. позичальнику, з урахуванням його платоспроможності, споживчий кредит у сумі 1 400 000 дол.США на споживчі цілі, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати, та повернути кредит у отриманій сумі та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п. 1.3. цього договору за умови виконання п. 2.1.кредитного договору з остаточним погашенням кредиту - 28.12.2017р. Кредитні кошти в сумі 1 400 000 дол.США були видані позичальнику, що підтверджується меморіальним ордером №09/133 від 04.01.2008р. Проте, позичальник взяті на себе зобов`язання за договором зі своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 03.11.2020р. прострочена заборгованість за договором становила 1 826 142,33 дол.США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 1 400 000 дол.США; прострочена заборгованість за відсотками - 401 370,06 дол.США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 24 772,27 дол.США. Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати (а.с. №3-5 т. №1).

10.03.2021р. до суду від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності та відзив у справі, в якій відповідач зазначив, що у позові слід відмовити в повному обсязі, в тому числі у зв`язку зі спливом позовної давності за вимогами про стягнення суми кредиту та процентів за кредитним договором №291207-USD від 29.12.2007р. за період кредитування з 10.12.2012р. по 10.11.2017р. з урахуванням наступного. Сторони договору погодили термін закінчення кредитування 28.12.2017р., а також термін щомісячного виконання зобов`язання згідно Додатку № 2 «Графік погашення». Повернення суми кредиту здійснюється щомісячними рівними платежами по 22 950 дол.США 10 числа кожного місяця періоду кредитування починаючи з 10.12.2012р. по 10.11.2017р., останній платіж за кредитом у розмірі 23 000 дол.США має бути сплачений 28.12.2017р. Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно протягом 5-ти календарних днів місяця, наступного за звітним. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки кредитний договір №291207/1-USD від 29.12.2007р. встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами (Додаток №2/Графік погашення кредиту) та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку (п.8.1. Договору встановлює відповідальність за несвоєчасне погашення частки одержаного кредиту у відповідності до графіку погашення кредиту), то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Не внесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Таким чином, позивач дізнавався чи мав дізнатися про порушення його права на отримання кожного періодичного платежу наступного дня після настання визначеного у Графіку погашення терміну внесення цього платежу, а відтак, позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимог про стягнення суми кредиту за кожним щомісячним платежем, який становить 22 950 дол.США, вказаним у Графіку погашення кредиту/Додатку №2 до Договору, за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р. включно, що в загальній сумі складає 1 377 000 дол.США, що є підставою для відмови у стягненні з відповідача простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1 377 000 дол.США, а також у стягненні і простроченої заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р. включно на загальну суму непогашеної кредитної заборгованості у розмірі 1 377 000 дол.США. Крім того, представник позивача зазначив, що після спливу строку кредитування позивач втратив право нараховувати відсотки за ставкою встановленою у договорі з урахуванням внесених до нього змін, а права банку можуть бути захищені шляхом застосування ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки позивач не мав права нараховувати відсотки річних у розмірі, передбаченому договором, після спливу строку кредитування, то незаконним є нарахування пені на такі відсотки та відповідно її стягнення за цим позовом. З урахуванням викладеного, відповідач просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення заборгованості в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1 377 000 дол.США та стягнення простроченої заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р., відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості за відсотками в сумі 401 370,06 дол.США та пені в сумі 24 772,27 дол.США у зв`язку з неправомірністю їх нарахування після спливу визначеного договором строку кредитування (а.с. №26-35 т. №2).

31.03.2021р. до суду надійшли письмові заперечення представника позивача на заяву про застосування строку позовної давності та як відповідь на відзив, в якому представник позивача - адвокат Левченко Ю.В. (діє на підставі довіреності від 04.01.2021р. - а.с. №83 т. №2) в обґрунтування заперечень та доводів відповідача зазначив, що строк позовної давності не сплив, а доводи, які викладені у заяві відповідача не відповідають дійсності та обставинам справи оскільки боржником вчинялися дії, які засвідчують переривання строку позовної давності, а саме, відповідач, починаючи з 2012р. неодноразово звертався до позивача з усними та письмовими заявами щодо відстрочення виконання зобов`язань за кредитним договором (можливість зниження процентної ставки, про реструктуризацію його заборгованості з проведенням перерахунку відсотків) у зв`язку з фінансовими труднощами. Відповідні звернення позивача мали місце впродовж до 2020р., у зв`язку зі строками зберігання документів, у позивача частково збереглися такі звернення відповідача. На усні та письмові звернення позивач ставився з порозумінням, йшов на поступки, очікував добровільного погашення боргу та зажадав від відповідача добросовісної поведінки. Також, необхідно зазначити, що позивачем було частково задоволено прохання відповідача, а саме, було частково прощено борг по відсоткам за період з 01.01.2015р. по 31.12.2018р. що підтверджується повідомленням № 34-5640 від 27.12.2018р., яке було особисто отримано відповідачем. Позивач, знаходячись у постійному діалозі з відповідачем, зажадав добровільного погашення боргу, очікуючи на виконання відповідачем своїх обіцянок, що були надані, як усно, так і викладені в листах і заявах, йшов на поступки - простивши частину заборгованості по нарахованим відсоткам. Проте, у зв`язку з постійним порушенням своїх зобов`язань та обіцянок з боку відповідача, позивач вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Такі дії з боку позивача є абсолютно добросовісними, підтверджують його намір та намагання щодо добровільного врегулювання заборгованості, тоді як дії відповідача свідчать про його недобросовісність, як сторони правочину, свідчать про зловживання своїми правами, що підтверджується заявою про застосування позовної давності. Отримавши в позику 1 400 000 дол. США, відповідач не повернув жодного платежу по тілу кредиту, що викриває дійсний намір відповідача, а саме не повертати отриманий кредит, затягувати час задля подальшого отримання можливості застосувати позовну давність та уникнути від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Щодо заперечень відповідача про неправомірність нарахування відсотків та пені представник позивача зазначив, що умовами кредитного договору визначено зобов`язання позичальника повернути одержаний кредит в строк встановлений графіком погашення кредиту, з остаточним погашенням кредиту 28.12.2017р., сплатити нараховані відсотки та комісії за цим договором. Відповідно п.1.4. договору (в редакції змін від 30.10.2009р.) у разі порушення пункту 4.3.цього договору, плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту (його частини) згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється у розмірі 12,93% річних. Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена у визначений цим договором строк, наступного робочого дня вважається простроченою. Відповідно до п.9.1. кредитного договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 28.12.2017р. включно, а в частині невиконаних зобов`язань позичальника до повного та належного їх виконання. Отже, в п.1.4. договору сторони передбачили той інший розмір відсотків річних, який охоплюється диспозицією норми ч.2 ст.625 ЦК України, та який повинен сплатити боржник на користь позивача за прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки строк позовної давності переривався вчиненням боржником дій на визнання заборгованості та ним порушено строки сплати відсотків за користування кредитом, відповідно до умов п.8.1. кредитного договору позивач має право на нарахування пені за порушення строків виконання зобов`язань. Разом з запереченнями позивачем суду було надано копії листів відповідача на адресу банка (а.с. №47-62 т. №2).

14.04.2021р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача на відповідь на відзив та заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, в яких відповідач, окрім раніше викладених у відзиві на позов заперечень щодо неправомірності нарахування банком відсотків та пені після спливу строку кредитування, а також доводів на обґрунтування заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача, посилався на те, що розглянувши вищезазначені листи, заяви та повідомлення, копії яких надані в матеріали справи представником позивача в якості доказів, які, на думку останнього, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності для звернення в суд з цим позовом та про неодноразове переривання строку позовної давності, зазначив, що його підпис та почерк на вищевказаних листах, заявах і повідомленні, які начебто складались та/або підписувались відповідачем - є підробленими та особисто ОСОБА_1 такі листи та заяви не складались, власноручно не писались та жодна із цих заяв та листів, а також повідомлення відповідачем не підписувались. Підписи, зазначені від імені відповідача на листах, датованих банком 11.01.2016р. та 12.01.2016р. та на заявах від 26.12.2017р., від 09.11.2018р., від 25.10.2019р., від 12.08.2020р. та повідомленні від 27.12.2018р. № 34-5640 відповідачу не належать, підписи очевидно є різними за виконанням та виконані невідомою особою. Відповідач наполягав на тому, що він не звертався до банка ні з усними, ні з письмовими заявами будь-якого характеру, в тому числі, щодо відстрочення сплати боргу, зміни умов договору, зміни ставки за процентами тощо, а фальсифікування документів, в першу чергу, є недобросовісною поведінкою позивача та зловживанням саме ним своїми цивільними правами, просив витребувати у позивача оригінали наданих ним листів та заяв, які нібито складені та підписані відповідачем (а.с. №67-74 т. №2).

28.05.2021р. до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Семикіної Л.В. (діє за ордером від 02.01.2020р. а.с. №82 т. № 2) про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої представник відповідача просила призначити Дніпропетровському НДІСЕ, оплату проведення якої просила покласти на відповідача. На вирішення експертизи адвокат просила поставити запитання, чи виконані рукописний текст на листах та заявах, які долучені позивачем до заперечень проти заяви відповідача про застосування строків позовної давності (а.с. № 47-62 т. №2) саме ОСОБА_1 та чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 на заявах та листах ОСОБА_1 чи іншою особою. В обґрунтування клопотання посилалася на те, що відповідач не складав, власноруч не писав та не підписував листи та заяви адресовані в банк, підписи та почерк ОСОБА_1 на вказаних листах, заявах та повідомлені, які начебто складалися або підписувалися останнім є підробними, а тому, для встановлення даних обставин необхідні спеціальні знання (а.с. №84 -89 т. №2).

Ухвалою суду від 07.06.2021р. клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи було задоволено, на час проведення судової почеркознавчої експертизи провадження по справі було зупинено (а.с. № 111-112, 114-116 т. №2).

15.11.2021р. до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №3978-21 від 22.10.2021р. (а.с. №138-145 т. №2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.11.2021р. провадження по справі поновлено та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 148 т. №2).

24.01.2022р. до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про призначення повторної почеркознавчої експертизи (а.с. №164-169 т. №2).

09.02.2022р. від представника відповідача адвоката Семикіної Л.В. до суду надійшли заперечення на заяву позивача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи (а.с. № 214-220 т. №2).

11.07.2022р. до суду надійшла заява позивача за підписом Голови Правління АТ Банк Кредит Дніпро Панова С.М. про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній зазначив, що керуючись своїм правом, передбаченим п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог у справі № 201/11598/20 та позовні вимоги вважати в наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Банк Кредит Дніпро частину заборгованості за кредитним договором № 291207/1-USD від 29.12.2007р. в розмірі 23 000 дол.США, що складається з частини простроченої заборгованість за кредитом, яка згідно з графіком повинна мала бути сплачена 28 грудня 2017р. Також, відповідно до ч.3. ст.176 ЦПК України позивач просив повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 725 935 грн.19коп., який сплачено платіжним дорученням №2174 від 04.12.2020р (а.с. №1-2 т. №3).

22.07.2022р. від представника відповідача адвоката Семикіної Л.В. до суду надійшли заперечення на заяву позивача про зменшення позовних вимог, в якій представник вважає подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог необґрунтованою, безпідставною та такою, що не містить жодних мотивів для зміни позовних вимог шляхом їх зменшення. Таке зменшення розміру позовних вимог, на думку представника відповідача, не може бути прийнято судом до розгляду в тій редакції та з таким обґрунтуванням, які викладені позивачем, оскільки не змінюючи підстави позову та не вказуючи в заяві про зменшення розміру позовних вимог обґрунтування такого зменшення, чим таке зменшення викликане (уточнення розрахунку ціни позову, відмова від частини позову, інші міркування) позивач зменшує розмір вимог до 23 000 дол.США. Відповідач у цій справі заперечує проти позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вимогами в частині платежів за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р. та відповідно просив суд на підставі поданої заяви застосувати позовну давність в частині вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1 377 000 дол.США, в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р. включно на загальну суму непогашеної кредитної заборгованості у розмірі 1 377 000 дол. США та в частині стягнення пені, нарахованої на цю суму відсотків. Безпідставна та необґрунтована зміна позивачем розміру позовних вимог, на думку представника відповідача, в даному випадку невмотивоване їх зменшення, свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, про його недобросовісність та про намір досягнути інші цілі, ніж ті, які позивач переслідував при поданні первісного позову. Просила залишити без розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, або вважати зменшення АТ Банк Кредит Дніпро позовних вимог з 1 826 142,33 доларів США до 23 000 дол.США відмовою від частини позовних вимог на суму 1 803 142,33 доларів США. На підставі частини 9 ст.141 ЦПК України покласти на позивача всі судові витрати незалежно від результатів вирішення спору, а саме: суму судового збору, який сплачено платіжним дорученням №2174 від 04.12.2020р. та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 9 884,74 грн., сплачені відповідачем відповідно до платіжного доручення № 624_9 від 20.09.2021р. (а.с. №13-18 т. №3).

22.07.2022р. від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення відповідача щодо заяви про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача адвокат Левченко Ю.В. зазначив, що відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Керуючись своїм правом, яке передбачено п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач, виходячи з принципу диспозитивності, розпоряджаючись своїм правом щодо предмета спору, до закінчення підготовчого засідання, зменшив розмір позовних вимог, про що подав відповідну заяву, оскільки жодних обмежень чи заборон на здійснення такого права у позивача не існує. Заперечення відповідача вважає надуманими та безпідставними. Зауважив, що вимоги, які заявляє позивач після зменшення розміру позовних вимог, складаються лише з однієї суми (частини не повернутого кредиту) у розмірі 23 000 дол.США, яка згідно з графіком погашення повинна була бути сплачена 28.12.2017р. Тобто, позивач просить стягнути з відповідача лише одну суму, що чітко визначена графіком погашення без будь-яких додаткових нарахувань (відсотків, пені, інфляції). Більш того, як вбачається із заяви відповідача про застосування строку позовної давності, саме до дати платежу 23 000 дол.США (який відповідач визнає) він не просить застосувати позовну давність, оскільки очевидно, що вона не пропущена (а.с. №25-27 т. №3).

Надаючи оцінку запереченням представника відповідача на заяву АТ Банк Кредит Дніпро про зменшення розміру позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно з приписами п. 2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто право позивача на збільшення/зменшення розміру позовних вимог може бути реалізоване лише до початку розгляду судом справи по суті шляхом подачі до суду відповідної письмової заяви.

Позивач скористався своїм правом на зменшення розміру позовних вимог шляхом подання відповідної заяви до закінчення підготовчого провадження у справі, копію заяви було направлено представнику відповідача засобами поштового зв`язку (а.с. №5-6 т. №3), отже відповідачу через його представника було надано можливість подання заперечень на заяву позивача, доказів щодо нового предмета позову та представником відповідача були подані до суду відповідні письмові заперечення.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими ст.16 ЦК України. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. В свою чергу, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно зі ст.176 ЦПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 405/3360/17 висловив позицію: За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019р. у справі № 487/10128/14-ц).

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Волевиявлення сторони про відмову від всіх або частини позовних вимог повинно бути викладено у письмовій формі. Заяви про відмову від частини позовних вимог, що не охоплюється предметом позову згідно заяви про зменшення, з боку АТ Банк Кредит Дніпро до суду надано не було, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги представника відповідача, яка викладена в письмових запереченнях на заяву про зменшення позовних вимог та кваліфікувати зменшення АТ Банк Кредит Дніпро позовних вимог з 1 826 142,33 дол. США до 23 000 дол. США, як відмову позивача від частини позовних вимог у розмірі 1 803 142,33 дол. США.

Враховуючи те, що дії позивача зі зменшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси відповідача, який за змістом викладених заперечень у відзиві, інших заявах по суті не заперечував проти наявності простроченої заборгованості по тілу кредиту, в тому числі щодо невиконаного зобов`язання по погашенню 28.12.2017р. останнього платежу у розмірі 23 000 дол.США, згідно поданої заяви просив застосувати суд строки позовної давності до частини позовних вимог, а саме платежів за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р. включно на загальну суму непогашеної кредитної заборгованості у розмірі 1 377 000 дол. США, яка не включає платіж на суму 23 000 дол. США, судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог в редакції від 11.07.2022р., та спір у справі вирішувався з урахуванням нової ціни позову 23 000 дол. США.

Представники сторін 20.09.2022р. подали суду заяви, в яких не заперечували проти закінчення підготовчого провадження по справі та призначення справи до судового розгляду (а.с. №30-31 т. №3).

Відповідно до положень ст. 197, ч.3 п.2 ст. 200 ЦПК України підготовче засідання було проведено 20.09.2022р. та справу призначено для судового розгляду (а.с.№32 т.№3).

В судовому засіданні 18.10.2022р. представник позивача адвокат Левченко Ю.В. позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 11.07.2022р. підтримав в повному обсязі, зазначив, що позивач скористався своїм правом та зменшив розмір позовних вимог до суми 23 000 дол.США, яка є частиною простроченого кредиту платіж, який повинен був бути сплачений позивачем згідно Графіку погашення до 28.12.2017р. включно. Дана сума заборгованості визнавалась відповідачем, як в редакції первісних позовних вимог, так і на сьогодні. Після подачі заяви про зменшення позовних вимог на клопотанні про призначення повторної судової експертизи не наполягав (а.с.№43 т. №3, дія № 51).

В судовому засіданні 18.10.2022р. представник відповідача - адвокат Семикіна Л.В. не заперечувала проти предмету позовних вимог в сумі 23 000 дол.США в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 11.07.2022р., оскільки на дану суму заборгованості не розповсюджувався трирічний строк позовної давності при зверненні позивачем до суду в грудні 2020р. Втім, представник відповідача заперечувала проти самої заяви про зміну позовних вимог, оскільки позивач не змінюючи підстави позову, вчинює процесуальну дію (зменшення предмету позову) для уникнення несприятливих наслідків розгляду у даній справі, не зазначаючи належного обґрунтування такого зменшення (погашення боргу, відмова від частини позовних вимог), враховуючи, що первісно позивач звертався з позовними вимогами розмір яких включав і останню суму платежу 23 000 дол. США і надалі без будь-яких підстав зменшує позовні вимоги.

В судовому засіданні 09.11.2022р. ухвалою (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) постановлено про закінчення розгляду справи за відсутності представника позивача (а.с.№ 51 т. №3, дія № 8).

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників обох сторін в судовому засіданні 18.10.2022р., а також представника відповідача при виступі в дебатах в судовому засіданні 09.11.2022р., дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та заперечень проти нього, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заперечень на заяву про зменшення позовних вимог, оцінивши докази у їх сукупності за принципами ст.89 ЦПК України, дійшов до висновку, що позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 11.07.2022р. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29.12.2007р. між ЗАТ КБ Кредит Дніпро (найменування банку було змінено на АТ Банк Кредит Дніпро) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №291207/1-USD, відповідно до умов якого (п.1.1.), Банк надає 04.01.2008р. позичальнику, з урахуванням його платоспроможності споживчий кредит у сумі 1 400 000 дол.США на споживчі цілі, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати, та повернути кредит у сумі 1 400 000 дол.США, та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п.1.3. цього договору за умови виконання п. 2.1.кредитного договору. Відповідно п. 1.2. кредитного договору валюта кредиту є долар США. Відповідно п.п. 4.1, 4.3 договору позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі та у порядку, встановлених цим договором, з урахуванням усіх можливих змін до цього договору. Позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит в строк встановлений Графіком погашення кредиту (Додаток №2 до цього договору), з остаточним погашенням кредиту 28.12.2017р., сплатити нараховані відсотки та комісії за цим договором (а.с. №6-10 т. №1).

29.12.2007р. між банком та позичальником був підписаний Додаток №2 до кредитного договору Графік погашення яким сторони склали графік платежів на погашення 1 400 000 дол.США (а.с. №18-20 т.№1).

Факт отримання відповідачем кредитних коштів на виконання п.1.1. кредитного договору у сумі 1 400 000 дол. США підтверджується меморіальним ордером №09/133 від 04.01.2008р. (а.с. №53 т. №1), та не заперечувався відповідачем під час розгляду справи.

В подальшому між сторонами 30.09.2009р., 28.01.2010р., 10.01.2011р. та 28.12.2011р. сторони узгоджували та підписували Додаток №2 до кредитного договору Графік погашення в новій редакції, та відповідно до останнього Додатку №2 від 28.12.2011р. графік погашення в сумі 1 400 000 дол.США був погоджений на наступних умовах: строк погашення кредиту з 10.12.2012р. по 28.12.2017р, погашення здійснюється щомісячними платежами в сумі 22 950 дол. США кожного 10 числа місяця, починаючи з грудня 2012р. по листопад 2017р. Останній платіж в сумі 23 000 дол. США позичальник повинен сплатити 28.12.2017р. включно (а.с. №21-28 т. №1).

У наданих заявах по суті відповідачем та наданих в судових засідання його представником поясненнях не були спростовані обставини щодо досягнення згоди та погодження сторонами відповідних умов (строки, сума платежів) погашення суми отриманого кредиту.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Разом з тим, презумпцію правомірності, укладеного 29.12.2007р. між банком та ОСОБА_1 кредитного договору, під час розгляду цивільної справи відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Вирішуючи позовні вимоги, в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 11.07.2022р., про стягнення з відповідача частини заборгованість за кредитним договором № 291207/1-USD від 29.12.2007р. у розмірі 23 000 дол. США, що складається з частини простроченої заборгованість за кредитом, яка згідно з Графіком погашення мала бути сплачена 28.12.2017р. (включно), суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з наданого позивачем разом з позовною заявою розрахунку заборгованості станом на 03.11.2020р. за період з 04.01.2008р. по 31.10.2020р. відповідачем не здійснювалось погашення тіла кредиту (а.с.№51-52 т. №1).

У виписці з особового рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 04.01.2008р. по 26.01.2018р. відображені операції щодо видачі 04.01.2008р. споживчого кредиту в сумі 1 400 000 дол.США, та починаючи з 30.01.2009р. по 29.12.2017р., операції про перенесення на прострочку несплаченої частки кредиту по кредитному договору №291207/1-USD, та 29.12.2017р. на прострочку було винесено суму несплаченого 28.12.2017р. платежу 23 000 дол.США.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Ця виписка має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5.

Надана банком виписка з особового рахунку позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовувалось відповідачем, відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.05.2021р. у справі N554/4300/16-ц.

Докази виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем по сплаті 28.12.2017р. заборгованості за тілом в частині простроченого платежу в сумі 23 000 дол.США, в матеріалах справи відсутні. В судовому засіданні 18.10.2022р. представник відповідача підтвердила, що сума тіла кредиту відповідачем не сплачувалась.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Згідно з приписами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При ухваленні рішення судом не вирішуються питання про застосування до позовних вимог АТ Банк Кредит Дніпро строків позовної давності (викладені в заяві від 10.03.2021р.), оскільки заява стосувалась частини вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1 377 000 дол. США та стягнення простроченої заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 10.12.2012р. по 10.11.2017р., втім, як зазначалося вище, після зменшення позовних вимог, спір у справі вирішується судом з урахуванням нової ціни позову в сторону зменшення 23 000 дол. США, яка є частиною невиконаного 28.12.2017р. боржником грошового зобов`язання та була заявлена в межах строків загальної позовної давності (розмір первісної позовної вимоги в частині стягнення тіла кредиту 1 400 000 дол. США включав в себе останній прострочений платіж за договором - 23 000 дол.США).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, відповідно до якого як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема, позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України та ч.1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Підводячи підсумок викладеному, позовні вимоги АТ Банк Кредит Дніпро до ОСОБА_1 в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 11.07.2022р., підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 23 000 дол. США, що складається з частини простроченої заборгованості за кредитом, яка згідно з Графіком погашення повинна була бути сплачена 28.12.2017р.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог (у зменшеному розмірі) у розмірі 23 000 дол. США, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9 266 грн. 04 коп. (розраховано по курсу НБУ станом на 09.11.2022р. а.с. № 47-50 т. № 3) .

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір суд вважає необхідним повернути позивачу сплачений в більшому розмірі судовий збір у розмірі - 726 433 грн. 96 коп. (сума, яка зазначена по тексту уточненого позову від 11.07.2022р., яку просить повернути позивач, а саме - 725 935 грн.19коп. (а.с. № 1-2 т. № 3), є помилковою та такою, що не підтверджена документально).

Судові витрати, які були понесені відповідачем по оплаті проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 9 884 грн. 74коп. (а.с. № 41 т. № 3), яка була призначена за його клопотанням, стягненню з позивача на користь відповідача не підлягають з урахування задоволення позовних вимог в уточненій редакції в повному обсязі. Посилання представника відповідача в судовому засіданні 09.11.2022р. на тому, що ця сума судових витрат повинна бути стягнута з АТ Банк Кредит Дніпро на користь ОСОБА_1 на підставі ч.9 ст. 141 ЦПК України, суд відхиляє, оскільки листом від 16.06.2021р. представник позивача повідомив суд про причини, які перешкоджали виконанню ухвали суду від 07.06.2021р. про призначення судової експертизи в частині витребування інших, окрім заяви ОСОБА_1 від 09.11.2018р., оригіналів документів (а.с. № 127 т. № 2), отже зловживання процесуальними правами з боку позивача судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 204, 599, 629, ч.1 ст. 638, ч.1 ст. 1048, ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 49, 76-81, 89, 141, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро заборгованість за кредитним договором № 291207/1-USD від 29.12.2007р. у розмірі 23 000 доларів США (двадцять три тисячі доларів США), що складається з частини простроченої заборгованості за кредитом, яка згідно з Графіком погашення повинна була бути сплачена 28.12.2017р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9 266 грн. 04 коп. (дев`ять тисяч двісті шістдесят шість тисяч грн. 04коп.).

Судовий збір, сплачений Акціонерним товариством Банк Кредит Дніпро по платіжному дорученню №2174 від 04.12.2020р. у розмірі 726 433 грн. 96 коп. (сімсот двадцять шість тисяч чотириста тридцять три грн. 96 коп.) на розрахунковий рахунок UA0004005, код отримувача 37989269, отримувач УК у Соборному районі м.Дніпра/Собор.р./22030101, призначення платежу судовий збір за позовом АТ КБ Банк Кредит Дніпро до ОСОБА_1 - повернути Акціонерному товариству Банк Кредит Дніпро (ЄДРПОУ - 14352406).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.