П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/20694/20

Провадження № 22-ц/4815/674/22

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Галінська В.В.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 16 год. 18 хв. 31.01.2022 у м. Рівне

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 10.02.2022

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Рівненська міська рада, ОСОБА_3 , Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області;

представники учасників справи:

позивача адвокат Твердий Микола Кузьмович;

відповідача адвокат Бухта Наталія Андріївна;

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Твердого Миколи Кузьмовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Рівненська міська рада, ОСОБА_3 , Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про знесення самочинного будівництва та звільнення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Рівненська міська рада, ОСОБА_3 , Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про знесення самочинного будівництва та звільнення земельної ділянки, а саме зобов`язати відповідача повністю звільнити самовільно захоплену частину належної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення збудованої між будинками АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 господарської будівлі прямокутної форми, одноповерхової, розмірами (довжиною та шириною) 5, 3 м Х 2, 95 м, висотою 3, 2 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що у 2015 році вона зверталася до суду з таким самим позовом до цього ж відповідача. Спір було вирішено на її користь і 02 листопада 2018 року ухвалено рішення, яке набрало законної сили. Вважає, що обставини, встановлені у попередньому судовому рішенні, є преюдиційними при вирішенні даного спору. Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , а відповідач квартири АДРЕСА_3 , на яких розташовані будинки, є суміжними. Проте їх спільна межа землеустроєм (в натурі) не встановлена, є умовною та проходить посередині спільного двору, розміщеного між будинками. Після з`ясування обставин у Головному управлінні Держгеокадастру у Рівненській області виявлено, що самочинно збудована відповідачем господарська будівля розташована на межі і на частині земельної ділянки позивача по всій довжині цієї будівлі. Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області у Рівненській області актом №810 від 17.10.2015 встановлено, що на умовній межі, яка є спільною для двох земельних ділянок та їх розділяє, розміщені поспіль дві самочинно збудовані господарські будівлі: перша від житлових будинків, яка і є матеріальним предметом вимоги, - прямокутної форми, одноповерхова, розмірами 5, 3 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м, фундаменти - бетонні, стіни - дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи; друга розташована за першою і не є предметом вимоги прямокутної форми, двохповерхова, розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 5 м, фундаменти бетонні, стіни зведені зі звичайної керамічної цегли, перекриття дерев`яні балки, покрівля азбестоцементні листи.

Також зазначала, що при вирішенні попередньої справи вона просила суд зобов`язати відповідача знести самочинно збудовану господарську будівлю в цілому (без вказівки про її розмір та інших технічних даних), проте з урахуванням даних Акту №810 від 17.11.2015 Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області вона уточнила вимоги, просивши зобов`язати знести господарську будівлю, що знаходиться у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 з технічними характеристиками: розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висотою 3, 2 м, фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, перекриття дерев`яні балки, покрівля азбестоцементні листи, та звільнити захоплену земельну ділянку, зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі. При цьому, уточнюючи позов, вона допустила описку, зазначивши замість фактичної довжини цієї будівлі, що вказана в Акті №810 від 17.11.2015 цифрою 5, 3 м, довжину іншої будівлі, зазначеної в цьому ж акті цифрою 3, 65 м. У 2020 році вона звернулася до суду за виправленням описки, однак ухвалою Рівненського міського суду, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, у задоволенні цієї заяви відмовлено. Щодо рішення суду у попередній справі, то станом на час пред`явлення позову воно виконане шляхом знесення лише частини спірної будівлі та шляхом звільнення лише частини земельної ділянки, а частина спірної будівлі та земельної ділянки довжиною 1, 65 м продовжують порушувати її право на приватизацію належної тієї ж земельної ділянки.

Рішенням Рівненського міського суду від 31 січня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в позові до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Рівненська міська рада, ОСОБА_3 , Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про знесення самочинного будівництва та звільнення земельної ділянки.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача адвокат Твердий М.К., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, просив його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає помилковим твердження суду щодо недоведеності позивачем самочинності спірної господарської будівлі в цілому та в оспорюваній її частині, оскільки обставини рішення Рівненського міського суду від 02 листопада 2018 року у справі №569/10027/15-ц в частині розмірів спірної будівлі 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 2 м, не заперечують цього факту і не позбавляють її права звернутися до суду з новим позовом про знесення решти будівлі.

Судом не враховано, що часткове задоволення позову у справі №569/10027/15-ц є лише наслідком застосування судом процесуальних обмежень предмета позову зазначеними розмірами, а не запереченням самочинної забудови відповідачем будівлі в іншій частині. Інакше суд часткове задоволення позову мотивував би посиланням не на межі позову, а на доведеність її самочинності в іншій частині та непричетністю до самочинного будівництва.

Заявник звертав увагу на те, що висновок суду про належність суміжних земельних ділянок для обслуговування будинковолодінь АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 до комунальної власності м. Рівне, а тому права позивача не порушуються, є хибним. Так, це твердження суперечить іншому висновку суду у цій же справі про те, що відповідач та інші співвласники будинку АДРЕСА_1 є співвласниками і земельної ділянки для його обслуговування, а також вимога законодавства про землю щодо права на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, який збудований на цій земельній ділянці, та належить його мешканцям на праві власності.

Вважає, що з`ясовані в судовому засіданні обставини підтверджують самочинність будівництва спірної будівлі в цілому та її частин, зокрема у розмірах 5, 3 м Х 2, 95 м Х 3, 2 м, а, крім того, є преюдиційними відповідно до рішення суду у попередній справі, де участь брали ті самі особи. При цьому уже встановленими є: 1.) факт самочинності будівництва спірної будівлі в цілому та на межі земельних ділянок для обслуговування будинковолодінь АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , співвласниками яких є сторони; 2.) факт часткового задоволення позову у попередній справі про знесення частини спірної будівлі з розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м Х 3, 2 м, проте з процесуальних підстав та лише щодо 3, 65 м її довжини; 3.) те, що не знесеною є частина спірної будівлі у залишкових розмірах (5, 3 м - 3, 65 м) 1, 65 м Х 2, 95 м Х 3, 2 м.

Окрім цього, покликався на те, що треті особи своїх правових позицій у цій справі не змінили, а підтримували ту позицію, що будівлі є самочинними в цілому. При цьому обидві спірні земельні ділянки хоча і є власністю Рівненської міської ради, однак сторонам належить право користування ними та право на їх приватизацію, реалізувати яке не можуть внаслідок самочинно збудованої будівлі і неможливість визначити їх спільну межу, розмір кожної з ділянок з вини саме відповідача.

У поданому відзиві ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Рівненського міського суду від 02 листопада 2018 року у справі №569/10027/15-ц, залишеним Рівненським апеляційним судом 21 лютого 2019 року і Верховним Судом 18 березня 2020 року без змін, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Рівненська міська рада, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, Державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, ОСОБА_3 ; про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки задоволено повністю.

Зобов`язано відповідача знести самочинно збудовану господарську будівлю на АДРЕСА_4 , яка має такі технічні характеристики: приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи.

Зобов`язано відповідача звільнити самовільно захоплену земельну ділянку по АДРЕСА_1 , біля будинку АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі прямокутної форми одноповерхове розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи.

Як на підставу позову у справі №569/10027/15-ц, вказувалося про те, що позивач є власником кв. АДРЕСА_2 . З часу уведення в експлуатацію будинків АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 по цій вулиці їхня прибудинкова територія поділений умовно навпіл та перебуває у користуванні усіх мешканців будинку. ОСОБА_2 шляхом самовільного захоплення на подвір`ї земельної ділянки здійснила будівництво та реконструкцію будівлі без дозвільних документів. Захоплена нею земельна ділянка належить до земель житлової і громадської забудови Рівненської міської ради. Вважала, що такі дії порушують її права та інтереси, адже самочинне будівництво виконане з недодержанням пожежних та санітарних норм щодо розміщення до житлового будинку. Позивач не може отримати земельну ділянку у власність для обслуговування житлового будинку, відсутня можливість облаштувати проїзд та пандус до будинку, в якому проживає інвалід І групи.

Під час розгляду цієї справи на вимогу суду Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області складно Акт №810 від 17.11.2015, яким встановлено, що на умовній межі, яка є спільною для двох земельних ділянок та розділяє їх, розташовані (одна за одною) дві самочинно збудовані господарські будівлі:

перша від житлових будинків, яка була предметом вимоги, - прямокутної форми, одноповерхова, розмірами 5, 3 м Х 2, 95 м, висотою 3, 20 м, фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи;

друга, що розташована за першою та не була предметом вимоги, - прямокутної форми, двохповерхова, розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висотою 5 м, фундаменти бетонні, стіни зведені зі звичайної керамічної цегли, перекриття дереві балки, покрівля азбестоцементні листи.

Крім того, рішенням Рівненського міського суду від 02 листопада 2018 року встановлено самочинність будівництва обох будівель, належність їх відповідачу, розміщення на спірній земельній ділянці саме будівлі з розмірами 5, 3 м Х 2, 95 м, висотою 3, 20 м, розміщення цієї будівлі по всій довжині 5, 3 м на спільній межі та на частині земельної ділянки позивача, а також факт неможливості у зв`язку з існуванням спірних обставин виготовити технічну документацію на земельну ділянку та здійснити її землеустрій з метою приватизації.

В подальшому, 29 жовтня 2019 року, державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавче провадження №60948628 з виконання зазначеного судового рішення (виконавчий лист №569/10027/15-ц від 19.03.2019) закінчено внаслідок виконання боржником у повному розмірі.

Вважаючи, що її суб`єктивні цивільні права порушуються ОСОБА_2 через самочинне будівництво господарської будівлі прямокутної форми, одноповерхової, розмірами 5, 3 м Х 2, 95 м, висотою 3, 20 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи, яка частково розташована на належній позивачу земельній ділянці, у грудні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до відповідача про знесення самовільного будівництва та звільнення земельної ділянки.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових та фактичних підстав для задоволення позову, оскільки на час вирішення спірних відносин не існувало у тому вигляді, в якому вона існувала станом на 17 листопада 2015 року (на момент складення Акту №810 головним інспектором Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області) господарської будівлі по АДРЕСА_4 прямокутної форми, одноповерхової, розмірами 5, 3 м Х 2, 95 м, висотою 3, 20 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи.

Щодо застосування ч. 4 ст. 82 ЦПК України про преюдиційність обставин, встановлених рішенням Рівненського міського суду від 02 листопада 2018 року у справі №569/10027/15-ц, то суд не погодився з цим, вказуючи на те, що в попередній справі використовувалися інші розміри - 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м. Тобто неможливо встановити безумовну самочинність спірної будівлі (як к цілому, так і в залишковій частині) та безумовну належність цієї будівлі саме відповідачу.

Окрім іншого, позивачем не наведено доказів про те, яким саме чином ОСОБА_2 порушуються її права і які саме.

З наведених міркувань суд відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 кв.

АДРЕСА_5 і АДРЕСА_1 розташовані в одному подвір`ї на земельній ділянці, яка є власністю Рівненської міської ради.

З Акту №810 від 17 листопада 2015 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області видно, що на зазначеній земельній ділянці, яка належить до земель житлової і громадської забудови Рівненської міської ради, розташоване самочинне будівництво господарська будівля, яка складається із двох секцій та має такі технічні характеристики: перше приміщення прямокутної форми, двоповерхове, розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 5 м. Фундаменти бетонні, стіни зведені зі звичайної керамічної цегли, перекриття дерев`яні балки, покрівля азбестоцементні листи. Друге приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 5, 3 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м. Фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи.

Між тим, ще 03 червня 2008 року Інспекцією Державної архітектурно-будівельної комісії у Рівненській області притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 97 КУпАП за самовільне будівництво сараю на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Як зазначено судом, позивач при пред`явленні позову у справі №569/10027/15-ц просила зобов`язати відповідача знести самочинну добудову по АДРЕСА_4 та зобов`язати звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за цією адресою.

22 січня 2016 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення вимог, де остаточно просила зобов`язати ОСОБА_2 знести спірну самочинно збудовану господарську будівлю, яка має такі технічні характеристики: приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи. Зобов`язати відповідача звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі, що має такі технічні характеристики: приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи.

Тобто позивачем при уточненні вимог одна із характеристик приміщення довжина була помилково зменшена до 3, 65 м замість 5, 3 м. Про цей факт свідчить подана представником ОСОБА_1 заява про виправлення описки, оскільки саме така величина зазначена в Акті №810 від 17 листопада 2015 року, складеному головним інспектором Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. Проте суд попередньої інстанції не погодився із наявністю описки, відмовивши 30 вересня 2020 року у задоволенні заяви. Правильність таких висновків підтверджено постановою Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року.

На ці обставини посилається позивач і при пред`явленні даного позову, зазначаючи, що характеристики, які підлягають врахуванню судом змінилися в частині довжини до 1, 65 м (5, 3 м первісної довжини 3, 65 м довжини, що вже виконано), а в решті залишилися ті ж самі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки обставини, які встановлені рішенням Рівненського міського від 02 листопада 2018 року, що залишене без змін Рівненським апеляційним судом 21 лютого 2019 року та Верховним Судом 18 березня 2020 року, носять преюдиційне значення при вирішенні спірних правовідносин, тому позов є обґрунтованим.

При цьому береться до уваги, що обставини справи прямо і безпосередньо свідчать про те, спірна будівля (з характеристиками: приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 1, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м; фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи) є залишковою стосовно попередньої будівлі (з характеристиками: приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 3, 65 м Х 2, 95 м, висота 3, 20 м; фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи), яка вже демонтована.

Також ураховується, що суб`єктивні цивільні права ОСОБА_1 порушуються тим, що їй створюються перешкоди і вона не може користуватися спірною земельною ділянкою, спірна будівля обмежує проїзд (доступ) до квартири, а також не може реалізувати свої повноваження на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування будинковолодіння.

Як убачається, суд першої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

Керуючись ст.ст.368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Твердого Миколи Кузьмовича задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 повністю звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої між будинками АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 господарської будівлі прямокутної форми, одноповерхової, розмірами 1, 65 м Х 2, 95 м, висотою 3, 20 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені зі звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст постанови складено: 17.05.2022

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків