Справа 206/2920/22
Провадження 2/206/1028/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Приступко С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 16 вересня 2017 року він з ОСОБА_2 (колишнє прізвище ОСОБА_3 ) уклали шлюб, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршились, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення з січня 2022 року шлюбних відносин. Спільне життя не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем один одного, почуття любові та поваги один до одного були втрачені. З того часу відповідач змінила місце свого проживання, а їх неповнолітній син ОСОБА_4 залишився проживати з ним за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його повному утриманні. Він постійно займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, відвідує із сином дошкільні навчальні заклади, грає у розвиваючі та спортивні ігри та читає книжки. Відповідач іноді приходить до сина та забирає до себе, проте такі прогулянки з дитиною постійно закінчуються гострими респіраторно-вірусними захворюваннями та застудами, що завдає шкоди здоров`ю дитини. Побоюючись, що ОСОБА_2 знов не слідкуватиме за дитиною, він намагався обговорити це питання, проте відповідач почала погрожувати відібранням дитини. Одного разу вона забрала сина на прогулянку, але відмовилася його повертати додому. Оскільки їх подружні відносини погіршились, ОСОБА_2 декілька разів висловлювала йому погрози з приводу того, що вона забере сина до себе, таким чином створюючи загрозу його здоров`ю. Він має змогу забезпечувати сина всім необхідним, постійно слідкує за його станом здоров`я, створює для нього найкращі умови, в нього є свій дитячий куточок, де він грається, є спальний куточок, де він відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. За таких обставин, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації або проживання.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 19 жовтня 2022 року надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 19 жовтня 2022 року надала суду заяву, в якій наголошує на тому, що їх подружнє життя з ОСОБА_1 дійсно не склалось та з січня 2022 року вони припинили разом проживати. Вважає, що родинні відносини вже не можуть бути поновлені, через що не має заперечень проти розірвання шлюбу. З січня 2022 року вона змінила місце свого проживання залишивши сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, що було їх спільним рішенням. Наразі через складні особисті обставини вона не має можливості проживати разом із сином, забезпечувати йому належні умови проживання. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності.

Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи явку свого представника до суду не забезпечив.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що 16 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, після реєстрації якого дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 », про що Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 744 (а. с. 13).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а. с. 12).

З характеристики ОСОБА_1 складеною генеральним директором ТОВ «ЖСК «Проспект-Комфорт» () вбачається, що ОСОБА_1 зі слів сусідів з дитинства проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та за час проживання скарг від сусідів щодо утримання спільного майна відносно нього не надходило (а. с. 14).

З характеристики ОСОБА_1 складеної ТОВ «Агро Прайд» вбачається, що ОСОБА_1 працює на товаристві з травня 2020 року, за час роботи зарекомендував себе не тільки як дисциплінований та кваліфікований співробітник, але й як ініціативний і готовий взяти на себе відповідальність у прийнятті рішень зі складних питань, які перебувають у його компетенції. Працьовитий, цілеспрямований, наполегливий, всіляко підтримує роботу компанії та колективу (а. с. 28).

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні підстави позову в часті розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати і бере до уваги той факт, що їх шлюбні відносини припинені з січня 2020 року, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного, позивач та відповідач наполягають на розірвані шлюбу, створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змоги, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитині.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як визначено ст. ст. 141, 153 СК України, яка кореспондується зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У розумінні положень ч. 1 ст. 160, ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що батьком були створені всі належні умови для комфортного проживання, навчання, розвитку та лікування сина, про що свідчить відсутність заперечень зі сторони Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.

У справі, яка розглядається, судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом із батьком ОСОБА_1 . До того ж відповідач ОСОБА_2 визнала позовні вимоги в цій частині, акцентуючи увагу, що вона не має можливості проживати разом із сином та забезпечувати йому належні умови проживання.

З доводів відповідача вбачається, що вона фактично самоусунулася від виховання сина.

Із системного тлумачення положень Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Враховуючи, що дитина після припинення фактичних сімейних стосунків залишилась проживати разом саме з батьком, який самостійно її утримує, опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням сина, слідкує за його розвитком та здоров`ям, відвідує із ним дошкільні навчальні заклади та зміг створити належні умови проживання дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і частині визначення місця проживання ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 , що відповідатиме інтересам дитини.

Судові витрати позивач просив залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10 - 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований 16 вересня 2017 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 744 розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), за місцем його реєстрації та проживання.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук