Справа № 175/5464/21
Провадження № 2/175/1569/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд постановити рішення, яким встановити факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`яти років до часу відкриття спадщини, оскільки встановлення цього факту необхідно для вирішення спадкових прав; визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , Ѕ частина якої належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та Ѕ якої він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на незакінчене будівництво житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка ОСОБА_1 14 лютого 2022 року через канцелярію суду подала заяву, згідно з якою просила підготовче судове засідання провести без її участі, з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби та призначити справу до судового розгляду по суті, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові (а.с.37). Крім того, 22 лютого 2022 року через канцелярію суду надала клопотання про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Білецької В.І., копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 (а.с.41) та 10 березня 2022 року на єлекторнну адресу суду надійшло клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.44), які 27 квітня 2022 року були допитані в судовому засіданні (а.с.70-71). Представник позивачки ОСОБА_1 за ордером про надання правової/правничої допомоги ОСОБА_7 02 травня 2022 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.74).

Відповідачка ОСОБА_2 14 лютого 2022 року через канцелярію суду подала заяву про слухання справи без її участі, заперечень щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не мала, оскільки та дійсно останні п`ять років проживала з ОСОБА_3 , тому вказала, що ніяких майнових вимог вона до спадку не має (а.с.36). Крім того, 02 травня 2022 року, через канцелярію суду повторно надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що заперечень відносно позову не має (а.с.73).

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна 16 лютого 2022 року через канцелярію суду надала заяву згідно з якою просила розглядати справу без її участі (а.с.35). Крім того, на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року надала копію спадкової справи №27/2021 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49-61).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, докази по справі, вислухавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ознайомившись з матеріалами спадкової справи №27/2021 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, по Ѕ частині кожному, про що було видане свідоцтво про право власності на житло Комітетом міської ради Народних депутатів згідно з розпорядженням 14 серпня 1995 року №1-1595-95, записане у реєстрову книгу №7п-115, про що в матеріалах справи є відповідне свідоцтво про право власності на житло (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 грудня 2007 року (а.с.8), після смерті якої відкрилась спадщина, а саме Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , був її рідний син, ОСОБА_9 , якому на час смерті матері вже належала Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 та який, прийняв спадщину після померлої матері, та став єдиним власником всієї квартири АДРЕСА_3 , оскільки фактично проживав та був зареєстрований із спадкодавцем на момент її смерті у вищевказаній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходився ОСОБА_1 зведеним дядьком, а померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , зведеною бабусею, оскільки між рідним дідусем ОСОБА_1 - ОСОБА_10 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , 28 лютого 1972 року був укладений шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.22).

З матеріалів справи вбачається, що на час укладання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в останньої був син від першого шлюбу, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.23), а у ОСОБА_10 , донька від першого шлюбу, а саме ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а.с.55), яка в свою чергу 19 липня 1975 року уклала шлюб з ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом по шлюб серії НОМЕР_6 (а.с.21) та в яких в шлюбі народилася позивачка ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 (а.с.20), яка 11 жовтня 2008 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 (а.а.19).

ОСОБА_3 останні п`ять років перед смертю постійно проживав разом із зведеною племінницею, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки потребував постійного нагляду, пов`язаного з фізичним станом, яку позивачка ОСОБА_1 добровільно йому надавала, тому що мала добрі сімейні відносини з цією людиною, на підтвердження чого в матеріалах справи мається Акт про непроживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , який підписаний сусідами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які своїми підписами засвідчили вищевикладене (а.с.24) та Акт про фактичне проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , який підписаний сусідами ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які своїми підписами засвідчили вищевикладене (а.с.25).

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 останні п`ять років перед смертю та на час його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні було підтверджено свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які зазначили, що ОСОБА_1 постійно на час смерті спадкодавця проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_4 , також свідками зазначено, що позивачка надавала постійну допомогу зведеному дядькові.

У визначений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом звернення 24 вересня 2021 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької Вероніки Іванівни з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину, внаслідок чого нотаріусом була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за №27/2021 (а.с.50-61), однак, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 вересня 2021 року, в якій зазначено, що у вчиненні нотаріальної дії відмовлено через те, що ОСОБА_1 не надала відповідного рішення, яким би був встановлений факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а оскільки юридичні факти щодо проживання спадкоємця разом із спадкодавцем встановлюються в судовому порядку, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду (а.с.26). Тому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У ст. 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом ст. 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання позивача не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

Вищезазначені обставини підтверджуються Актом про фактичне проживання особи ОСОБА_3 з 2015 року за адресою: АДРЕСА_4 , з ОСОБА_1 ,(а.с.25) та Актом про непроживання ОСОБА_3 з 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24) та поясненнями наданими 27 квітня 2022 року у судовому засіданні свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Таким чином, враховуючи сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`яти років до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цей юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить оформлення спадкових прав, а тому позов в цій частині слід задовольнити, встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`яти років до відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування за законом в позасудовому порядку, а тому звернулася до суду з позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 3 п. 23 вказаної Постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка прийняла спадщину і є спадкоємцем за законом на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на вищезазначену квартиру підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на незакінчене будівництво житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , суд прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 315, 328, 392, 1216-1218, 1225, 1233, 1234, 1235, 1236, 1247, 1258, 1268, 1296 ЦК України, ст. 125 ЗК України, Законом України «Про нотаріат», Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю понад п`яти років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.