Справа № 700/281/22
Провадження № 2/700/156/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді: Пічкура С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.,

представника позивача: Козлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження в смт. Лисянка, цивільну справу за позовною заявою Фермерського господарство «Персть», представник позивача Козлов Олександр Володимирович до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулося Фермерське господарство «Персть» з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.02.2018 року ФГ «Персть» отримало в користування від ПАТ «Лисянське районне виробниче підприємство матеріально-технічного забезпечення» оприскувач ОП2000, 2003 року випуску. Під час посівної кампанії між засновником ФГ «Персть» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникло непорозуміння і відповідач забрав даний оприскувач та закрив його у свій ангар, повернути оприскувач відмовився і до цього часу не повернув, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом. Позивач просить витребувати у відповідача на користь ФГ «Персть» належний на праві господарського відання оприскувач ОП2000, 2003 року випуску, за № 26 в книзі основних засобів тав стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору від 19.02.2018 року, укладеного між ПАТ «Лисянське РВПМТЗ» та ФН «Персть», ПАТ «Лисянське РВПМТЗ» надало в тимчасове користування оприскувач ОП2000 за номером 26 в книзі основних засобів, 2003 року випуску терміном на 2 роки, що підтверджується актом прийому-передачі від 18.02.2018 року. Проте, даний договір та акт передачі не підписаний головою ФГ «Персть».

Разом з тим, згідно договору на господарське відання майном та акта прийому-передачі майна на господарське відання від 19.02.2020 року ПАТ «Лисянське РВПМТЗ» передав, а ФГ «Персть» прийняв оприскувач ОП 2000, 2003 року випуску за номером 26 в книзі основних засобів ПАТ «Лисянське РВПМТЗ».

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 41 Конституції Українита п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) Велика Палата Верховного Суду, висловила правову позицію про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом зазначеної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем в суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду (ч.3 ст.397 ЦК України).

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є засновником ФГ «Персть» та ОСОБА_3 надавав їй певні послуги по сільському господарству. Крім цього, вона у нього за усною домовленістю орендувала ангар для власної техніки, де ставила і оприскувач, який знаходиться у неї в оренді по даний час, але навесні 2019 року він відмовився повертати оприскувач, вказуючи, що вона йому нібито винна тону ячменю, хоча дійсно у неї боргів немає та вона за оренду теж розрахувалась.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що працює ФГ «Персть» трактористом. У 2019 році після польових робіт поставив оприскувач господарства у ангар ОСОБА_3 , який після того, його не повернув де він зараз йому не відомо.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів належності йому оспорюваного майна на праві власності.

За вказаних обставин судом встановлено, що позивачем не представлено будь-яких належним та допустимих доказів, які б обгрунтовували позовні вимоги позивача. Тобто, відсутні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що дійсно ОСОБА_3 протиправно отримав спірний оприскувач та що він наявний у нього на момент звернення до суду.

Враховуючи матеріали перевірки поліції, позивач вправі звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків в розмірі вартості оприскувача, які можуть бути понесені при відшкодуванні його вартості власнику майна.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 200, 206, 247, 354, 387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволені позовних вимог Фермерського господарство «Персть», представник позивача Козлов Олександр Володимирович до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя С. Д. Пічкур