Справа № 456/3525/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвського В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1842/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря:Івасюти В.М.

з участю: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних витрат, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних витрат. Просив стягнути з відповідача на його користь 525800 грн. понесених ним матеріальних витрат за придбані ним товари і проплачені послуги з ремонту квартири.

Мотивував свої вимоги тим, що між ним та відповідачем, яка є його донькою, укладено усну домовленість про те, що він організовує і здійснює ремонт у її новопридбаній квартирі АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язується у найкоротший термін повернути йому всі витрачені грошові кошти. На виконання даної домовленості ним за власні кошти здійснено оплату ремонтних робіт у вказаній квартирі на суму 140000 грн. 15 травня 2020 року він передав відповідачу на її прохання 320000 грн. з умовою повернення таких. Надалі він на прохання відповідача придбав у вказану квартиру кухню вартістю 20000 грн., міжкімнатні двері вартістю 18000 грн. Крім того, відповідач у липні 2020 року просила його придбати у квартиру меблі загальною вартістю 27800 грн. і зобов`язалася повернути ці кошти. Після того, як він звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, вона йому відмовила. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 з приводу засвідчення факту передачі позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 320000 грн. для закупки будівельних матеріалів та меблів з умовою їх повернення, а також свідчення свідка ОСОБА_4 з приводу проплати вартості будівельних робіт.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено суду доказів, які підтверджували би отримання відповідачем від позивача грошових коштів у позику або на інших умовах повернення, а також купівлю позивачем для відповідача меблів, дверей, оплату послуг ремонту, а так само придбання відповідачем за кошти позивача вказаних товарів та оплату вартості ремонтних робіт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК країни) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі є батьком та донькою.

В позовній заяві ОСОБА_2 стверджував, що він здійснив оплату ремонтних робіт у квартирі відповідача, а також придбав у таку меблі.

На підтвердження цих обставин позивачем подано виписку з рахунків в національній валюті від 25 червня 2021 року, відповідно до якої він 15 травня 2020 року зняв з рахунку грошові кошти у сумі 320000 грн.

Також позивачем подано товарні чеки від 20 жовтня 2020 року про придбання кухні вартістю 20000 грн. у ФОП ОСОБА_5 , від 15 жовтня 2020 року про придбання трьох міжкімнатних дверей вартістю 18000 грн.

Крім того, позивачем подано до суду розхідні накладні, квитанції до прибуткового касового ордера, товарні чеки на різні суми.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На практиці документальним підтвердженням передачі грошових коштів у позику або на інших умовах повернення, купівлю позивачем для відповідача меблів, дверей, оплату послуг ремонту, а так само придбання відповідачем за кошти позивача вказаних товарів та оплату вартості ремонтних робіт можуть слугувати розписки.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт передачі грошових коштів у позику або на інших умовах повернення та покладення на сторони спільних зобов`язань. Відсутні належні докази передання грошових коштів та отримання їх відповідачем, використання цих коштів на ремонт квартири, придбання товарів для ремонту в квартирі.

Позивачем не надано суду будь-якого письмового документу (незалежно від найменування цього документа), який підтверджував би факт виникнення правовідносин з відповідачем.

Доводи апеляційної скарги позивача вказаних висновків не спростовують.

Колегія суддів враховує, що згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.11.2022 року

Головуючий Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.