Справа № 165/837/21
Провадження № 2/165/47/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 29 жовтня 2019 року, близько 17 год. 55 хв. в м. Нововолинську, водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки "Volkswagen Polo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі Р-15 сполученням "Ковель-Жовква", а саме по вул. Галана у напрямку м. Львів, неподалік від будівлі "Залу царства свідків Єгови", що знаходиться за адресою: м. Нововолинськ, вул. Автобусна, буд.11, та маючи намір рухатися прямо, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного на асфальтованій поверхні дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України "зебра" та дорожнім знаком 5.35.1 ПДР України, який встановлений на правому узбіччі по напрямку руху водія ОСОБА_2 , порушуючи ПДР України, а саме: п.2.3"б", згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9"а", відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.4.16"а", відповідно до якого пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами; п.18.1 згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не переконався, що рух керованого ним автомобіля буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надав пішоходу ОСОБА_1 дорогу, який переходив проїзну частину вул. Галана справа наліво по нерегульованому пішохідному переході, що стало причиною наїзду на пішохода ОСОБА_1 . Маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування в момент виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід, внаслідок наїзду ОСОБА_1 підкинуло на капот та лобове скло вищевказаного автомобіля. Після повної зупинки транспортного засобу, потерпілий впав на асфальтоване покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді: параорбітальної гематоми зліва та садно на лівій клубовій ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №52 від 20 березня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; забитої рани в ділянці проекції лівого ліктьового суглобу та забитої рани на лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; незросшого перелому лівої ключиці, який відноситься до категорії середньої ступені тяжкості; гематоми на лівій гомілці, закритого повільно консолідуючого перелому обох кісток лівої гомілки з ушкодженням малогомілкового нерву та порушення функції стопи та ходи в значній степені, що призвели до 50-60 відсоткової втрати працездатності і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці втрати працездатності не менше ніж на одну третину, а саме, не менше 33%.

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 24 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст.75, ст.76 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, згідно ст.76 КК України, обов`язки.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована у жодній страховій компанії, але вищевказаним вироком встановлено, що автомобіль марки "Volkswagen Polo", реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 та ним укладено поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова компанія ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 йому було завдано майнову шкоду, яка становить 44209,81 грн., також 2400 грн. було витрачено для доставки позивача у лікарню послугами «таксі», на відшкодування якої просить стягнути 46609,81 грн. з відповідача. Крім того, зазначає, що внаслідок дій відповідача він був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, йому спричинені моральні та фізичні страждання, які негативно вплинули на його життя в цілому. Внаслідок спричинених ДТП травм, позивачу встановлено II групу інвалідності, тому вважає, що розмір шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності, виплата страхового відшкодування, здійснюється за мінімальним розміром у разі встановлення II групу інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що становить 108000 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, упродовж тривалого часу він вимушений у повсякденному житті користуватися сторонньою допомогою, переніс декілька операцій на нозі, в подальшому позивача чекає операція на ключиці. Позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 500000 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь та стягнути судові витрати по справі.

Позивач збільшив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі до 47747,90 грн., про що подав до суду письмову заяву (а.с.111).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.143) Також подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, оскільки з дати відкриття провадження, витрати на лікування зросли, просить стягнути з відповідача на його користь 47747,90 грн. на відшкодування майнової шкоди (а.с. 111).

Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення (а.с.141), про причини неявки до суду не повідомив. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, пояснив, що п. 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) встановлено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Вважає, що норми саме цього Закону підлягають до застосування до правовідносин, що склались між сторонами. Вказує, що ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. Позивачем до матеріалів позову не було додано будь-яких медичних документів, що підтверджують призначення відповідним закладом охорони здоров`я лікарських засобів. Зазначає, що серед чеків, наданих позивачем наявні незрозумілі витрати, які не можуть бути пов`язані з лікуванням потерпілого. Також вказує, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 30.09.2019, яким цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину стягнуто з ОСОБА_2 на користь фінансового управління Виконавчого комітету Нововолинської міської ради 24517,08 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що відповідно до п.26.2 ст.26 Закону, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП становить у разі встановлення II групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на дату настання страхового випадку. Станом на 29.10.2019 (дата настання страхового випадку) було встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 4173 грн. Вважає, що страховик має сплатити позивачу 75114 грн. (а.с.68-73, 77-80).

Третя особа ОСОБА_2 та його представни адвокат Назарук Ю.В. в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення, про причини неявки до суду не повідомили (а.с. 140), остання надіслала до суду пояснення на позовну заяву, де зазначила, що позивачем надано ряд квитанцій, з яких неможливо встановити одиниці придбаних товарів та квитанції на придбання товарів не медичного характеру. Також вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значним та необгрутованим, тому не підлягає до задоволення (а.с. 84-85).

Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

В судовому засіданні з копії вироку Нововолинського міського суду від 24 листопада 2020 року встановлено, що 29 жовтня 2019 року, близько 17 год. 55 хв. в м. Нововолинську, обвинувачений-водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки "Volkswagen Polo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі Р-15 сполученням "Ковель-Жовква", а саме по вул. Галана у напрямку м. Львів, неподалік від будівлі "Залу царства свідків Єгови", що знаходиться за адресою: м. Нововолинськ, вул. Автобусна, буд.11, та маючи намір рухатися прямо, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного на асфальтованій поверхні дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України "зебра" та дорожнім знаком 5.35.1 ПДР України, який встановлений на правому узбіччі по напрямку руху водія ОСОБА_2 , порушуючи ПДР України, а саме: п.2.3"б", згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9"а", відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.4.16"а", відповідно до якого пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами; п.18.1 згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не переконався, що рух керованого ним автомобіля буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надав пішоходу ОСОБА_1 дорогу, який переходив проїзну частину вул. Галана справа наліво по нерегульованому пішохідному переході, що стало причиною наїзду на пішохода ОСОБА_1 . Маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування в момент виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід, внаслідок наїзду ОСОБА_1 підкинуло на капот та лобове скло вищевказаного автомобіля. Після повної зупинки транспортного засобу, потерпілий впав на асфальтоване покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді: параорбітальної гематоми зліва та садно на лівій клубовій ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №52 від 20 березня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; забитої рани в ділянці проекції лівого ліктьового суглобу та забитої рани на лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; незросшого перелому лівої ключиці, який відноситься до категорії середньої ступені тяжкості; гематоми на лівій гомілці, закритого повільно консолідуючого перелому обох кісток лівої гомілки з ушкодженням малогомілкового нерву та порушення функції стопи та ходи в значній степені, що призвели до 50-60 відсоткової втрати працездатності і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці втрати працездатності не менше ніж на одну третину, а саме, не менше 33%. (а.с.34-36).

В судовому засіданні з вищезазначеного вироку суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля марки "Volkswagen Polo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , третьої особи ОСОБА_2 .

З наданих позивачем товарних чеків вбачається, що витрати на лікування позивача ОСОБА_1 становили 47747,90 грн. (а.с. 7-29, 113).

Необхідність придбання позивачем для лікування лікарських препаратів та засобів, допоміжних матеріалів, копмлекту факсаторів для проведення операції тощо, підтверджується копіями випискок, повідомлень, призначень, епікризів, консультаційних висновків тощо (а.с.96-110,112).

Не підлягають до відшкодування витрати по товарних чеках на загальну суму 4512,49 грн. оскільки позивачем на надано жодного належного чи допустимого доказу щодо належності вказаних чеків до купівлі товарів медичного призначення, чи таких, що були призначені лікуючим лікарем, а навпаки вбачається, що (а.с.7, 14, 16, 27, 28, 30), а квитанції (а.с.17, 18, 19, 22) підтверджують оплату добровільних внесків.

Згідно досліджених в судовому засіданні товарних чеків на загальну суму 3692,21 грн., то цільове призначення підтверджених вказаними товарними чеками покупок встановити неможливо (а.с. 20, 27), тому відшуодування витрат на вказану суму до задоволення не підлягають.

Щодо понесення позивачем витрат на послуги "Таксі" в розмірі 2400 грн. (а.с. 30), до матеріалів справи не додано доказів, щодо необхідності таких витрат позивача у зв`язку з його лікуванням, не вказано маршрут, марку автомобіля, середні витрати палива на 100 км, крім того не вказано кому надавались послуги, тому суд у задоволенні даних вимог відмовляє.

Отже до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає майнова шкода в сумі 36873,20 грн. (різниця між заявленими позовними вимогами 47747,90 грн. та 10874,70 грн. за позовними вимогами майнового характеру, в яких суд відмовляє).

Велика палата Верховного суду постановою №755/18006/15-ц від 04.07.2018 ухвалила, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до п. 26.2 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України, встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», мінімальну заробітну плату у 2019 році установлено у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

У судовому засіданні встановлено, що цивільно-правову відповідальність за відшкодування шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 , слід відшкодувати страховою компанією ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».

В судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розміру майнової шкоди, заподіяної здоров`ю становлять 36873,20 грн. та 75114 грн. з урахуванням мінімальної заробітної плати станом на день виникнення спірних правовідносин 29.10.2019, всього 111987,20 грн.

На підставі ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди належить 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 5599,36 грн.

Таким чином, враховуючи обставини справи та наведені норми закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в користь ОСОБА_1 та 1060 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, пропорційно до задоволених вимог, що підтверджуються документально (а.с.144-148).

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі ст.22, ст.23, ст.1166, ст.1172, ст.1187, ст.1188, ст..1192 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», (юридична адреса: 0411, м. Київ, пр.-т Героїв Сталінграда, 4, корп. 6а, код УГРПУ 32404600) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 20 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної здоров`ю, 5599 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 36 коп. на відшкодування моральної шкоди та 1060 (одну тисячу шістдесят грн. витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 118646 (сто вісімнадцять тисяч шістсот сорок шість) грн. 56 коп.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк