Провадження № 2/522/2769/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Лукашкіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до Одеської міської ради, в якому просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вересня 2012 року по вересень 2017 року; визнати того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємцем четвертої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Позивачка стверджує, що з ОСОБА_2 на момент смерті була знайома та мешкала у неї в квартирі більше - десять років. Цей факт обумовлений тими обставинами, що вони з самого початку їх були доволі близькими подругами у яких були спільні інтереси, побут і таке інше. ОСОБА_2 була дуже самотньою адже вона не мала, а ні родини а ні дітей, а ні інших родичів які б могли її допомогти, однак мала досить тяжку форму захворювань легенів.

ОСОБА_2 останні п`ять років дуже хворіла, тому вона запропонувала їй жити разом в належній їй квартирі за адресою АДРЕСА_1 та надавати їй допомогу. Весь час спільного проживання вона купувала ліки для ОСОБА_2 , харчі та займалась ремонтними роботами в квартирі надавала їй кошти на сплату комунальних платежів і таке інше, вона повністю утримувала матеріально ОСОБА_2 , тому вважає, що вони дійсно були однією сім`єю зі спільним побутом, бюджетом та обов`язками. Після смерті ОСОБА_2 похованням займалась вона, що підтверджується договором замовлення на організацію та проведення поховання укладений з КП «Спецпідприємство КПО» Бюро Ритуальних Послуг». Метою подачі даної заяви є встановлення факту проживання однією сім`єю між нею та ОСОБА_2 задля прийняття спадщини після померлої у зв`язку з неможливістю іншим шляхом, окрім судового встановити даний факт.

У встановлений законом строк, а саме 24.01.2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України Пучкової І.А. з заявою про прийняття спадщини після померлої в вересні 2017 року - ОСОБА_2 , проте їй було запропоновано для оформлення спадщини надати ряд документів в тому числі документи, що підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2021 року передано цивільну справу №521/16749/21 на розгляд Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року позов залишено без руху.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 09.12.2021 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.01.2022 року на адресу суду надійшов від відповідача Одеської міської ради відзив на позовну заяву, вважаючи, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами, відсутні докази спільного проживання позивача та спадкодавця, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, сплати комунальних послуг, купівлі мана для спільного користування, витрат на утримання житла, його ремонту. Документи про понесення ОСОБА_1 витрат на поховання не можуть вважатись належним доказом спільного проживання, оскільки поховання не є підтвердження факту спільного проживання та наявності спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, а свідчить про волевиявлення доброї волі до померлої. У зв`язку з чим, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог за не обґрунтованістю.

Ухвалою суду від 07.06.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пучкової Ірини Анатоліївни належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 13.07.2022 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформації щодо суми її заробітної плати, розміру її страхового стажу, сум заробітку для нарахування пенсії, відомості щодо сплати страхових внесків та будь-які інші відомості відносно ОСОБА_2 , та довідку за формою ОК-5 та ОК-7 за період з 01.01.2007 по 31.12.2017 роки. Витребувано у Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області інформацію про суми отриманих нею доходів та сплачених податків та будь-які інші відомості відносно ОСОБА_2 , вказати відомості про суми отриманих нею доходів та сплачених податків та будь-які інші відомості за вказаний період, а також надати довідку за формою №1-ДФ. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію відносно ОСОБА_1 , за період з 01.01.2010 по 30.07.2022 року, а саме:- Чи здійснювалися/здійснюються нею будь-які платежі через термінали/каси АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в т.ч. за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за вказаний період? - Якщо так, то повідомити ПІБ особи/осіб, на користь яких ці платежі надходили/надходять; - Надати належним чином завірену детальну роздруківку всіх платежів ОСОБА_1 по вказаній адресі за вказаний період. Витребувано в Управління соціального захисту Березівської райдержадміністрації інформацію відносно отримання будь-якої грошової допомоги ОСОБА_1 , за період з 01.01.2010 по 30.12.2017 року, а саме:- Чи отримувала вона будь-яку грошову допомогу за вказаний період? - Якщо отримувала, то повідомити загальний розмір отриманої допомоги. Надати належним чином завірену довідку/роздруківку із детальним розрахунком отриманої допомоги ОСОБА_1 за вказаний період.

Ухвалою суду від 13.09.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду.

У судове засідання 03.11.2022 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засідання надала заяву, в якій просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить актовий запис про смерть за № 9549, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в книзі реєстрації смертей 17 вересня 2017 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №3036 від 16.09.2017 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 49 років, причина смерті гострий міліарний туберкульоз легенів (а.с.6).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 19.08.2010 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання придбала квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., який зареєстровано в реєстрі за №1753 (а.с.93-84).

Після смерті відкрилася спадщина.

24.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пучкової І.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , 1968 року народження (а.с 77).

Листом №15/01-16 від 24.01.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою І.А. повідомила ОСОБА_1 , що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, а тому для встановлення цього факту їй необхідно звернутись до суду (а.с.96).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.01.2018 р. відсутня інформація у Спадковому реєстрі після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с.79).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.01.2018 р. приватним нотаріусом відбулась реєстрації спадкової справи під номером 61902447 по спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с.82).

02.03.2018 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пучкової І.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , 1968 року народження звернулась ОСОБА_4 , яка є племінницею померлої ОСОБА_2 (а.с.85).

Листом №110/02-14 від 24.04.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою І.А. повідомила ОСОБА_4 , що її заява про прийняття спадщини прийнята та долучена до спадкової справи №1/2018, а також необхідністю надання документів, що підтверджують її родинні відносини з померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с.97).

10.10.2018 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пучкової І.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , 1968 року народження звернувся чоловік ОСОБА_5 (а.с.103).

Листом №332/01-16 від 29.10.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою І.А. повідомила ОСОБА_5 про не можливість долучення даної заяви до спадкової справи №1/2018, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.107).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як "одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) та "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом".

"Одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному жилому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягали встановленню, як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, надані зі сторони позивача на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 , доведений з огляду на таке.

Спільне проживання також підтверджується наступними доказами, наданими позивачем: копіями документів, з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 організувала поховання ОСОБА_2 (а.с.9-12); актом встановлення факту проживання від 05.10.2021 року мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 щодо підтвердження факту проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ведення спільного господарства з 30.08.2010 року по теперішній час за вказаною адресою, а ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_1 з 30.08.2010 року по 14.09.2017 року (а.с.141), копією довідки Ширяївської селищньої ради Одеської області від 13.05.2021 №917, відповідно до якої вказано, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована , але не проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.142), копіями квитанцій щодо утримання лікування ОСОБА_2 (а.с. 158-160), актом від 01.07.2016 року приймання виконання робіт №394076 до Договору №303388 від 23.06.2016 р. про надання телекомунікаційних послуг ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.162-171), копією заявки на доставку товару від 30.05.2016 р. на адресу АДРЕСА_1 , замовником якої є ОСОБА_1 (а.с.172-175), копії квитанції на купівлю побутової техніки та будівельних матеріалів (а.с.176- 192)

Зазначені докази суд розцінює як такі, що підтверджують надання допомоги та піклування позивачкою та свідчать про те, що між ними мали місце з 2010 року до моменту смерті спадкодавиці усталені відносини, що притаманні сім`ї, а саме факт наявності спільного господарства, взаємних прав та обов`язків щодо витрачання коштів, побуту та взаємного дбання.

Не спростовують факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , що остання проживала за адресою: АДРЕСА_1 , голова ОСББ та свідки нижче, які підписали акт від 05.10.2021 року, підтвердили, що померла фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 з позивачкою до 14.09.2017 року.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або на праві користування, що визнається власником жилого приміщення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація особи за місцем проживання є лише внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання.

Встановивши, що ОСОБА_1 прожила з ОСОБА_2 однією сім`єю та після смерті останньої сплинуло більше п`ять років протягом яких у них були взаємні права і обов`язки, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на викладене та оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а факт спільного проживання позивачки зі спадкодавицею підлягає встановленню з вересня 2012 року до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд вважає, що з боку позивачки об`єктивно доведений факт її спільного проживання саме у вказаній вище квартирі.

Аналізуючи факти, встановлені у ході судового розгляду та правові норми, встановивши факт проживання позивачки зі спадкодавицею однією сім`єю більше п`яти років, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем та визнання його спадкоємцем четвертої черги майна померлої.

Керуючись ст.ст. 6, 16, 29, 1216, 1217, 1218, 1221, 1258, 1259, 1264 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 78, 80, 81, 89, 95, 141, 177, 263, 264 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення фактів -задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вересня 2012 року по вересень 2017 року.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємцем четвертої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 10.11.2022 року.

Суддя

03.11.2022