Справа № 571/1885/21
Провадження № 2/571/61/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 травня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі судового засідання Гордійчук Т.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рокитнівська селищна рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рокитнівська селищна рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться будинок. У 2003 році у будинку було зареєстровано місце проживання племінника ОСОБА_3 , який у 2005 році поїхав за межі рівненської області та більше за зареєстрованим місцем проживання не з`ялявся.

Будь-якої домовленості про збереження житла за відповідачем на період його відсутності не існує. Весь цей час відповідач не використовує житло для проживання та не бере участі в підтриманні його у необхідному для проживання стані.

Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку та його право користування ним не дозволяє в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд, обмежує його законні права, в тому числі унеможливлює отримання позивачем субсидії на оплату комунальних послуг. Жодних договорів найму житлового приміщення між власником та відповідачем укладено не було.

Посилаючись на норми статті 41 Конституції України, статей 321,383, 391,405 Цивільного кодексу України, статей 71,72 Житлового кодексу Української РСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить:

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратив право користування вказаним житлом.

Ухвалою суду від 09.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. До участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рокитнівську селищну раду.

Під час судового розгляду справи представник позивача адвокат Ціпан О.П. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та доповнила, що позивач є одноосібним власником житлового будинку та господарських будівель. Так як упродовж більш тривалого часу, аніж передбачено законом, відповідач не проживає в будинку та не знявся з реєстрації самостійно, позивач змушений звернутися до суду. Просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не подав, в судові засідання 07 лютого, 29 березня та 18 травня 2022 року не прибув, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Представник третьої особи Рокитнівської селищної ради в судове засідання не з`явився. 04.01.2022 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі.

Непорушність права власності задекларована також статтею 321 ЦК України.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно довідки Рокитнівської селищної ради №1434 від 20.09.2021, до складу сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , входить племінник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2005 року за вказаною адресою не проживає (а.с.13).

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що знає позивача давно, знає його племінника ОСОБА_3 .. Так як з позивачем підтримують дружні стосунки, щотижня буває у позивача. Однак, упродовж останніх 15 років за місцем проживання позивача він не бачив відповідача.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що знає позивача давно, знає його племінника ОСОБА_3 , останній раз бачив ОСОБА_3 в с.Дерть у 2004 році. Стверджує, що з 2004 року відповідач не проживає за зареєстрованою адресою.

Відповідно до статей 316-317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону України від 17.07.97 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.72 ЖК УРСР суд визнає особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Згідно ст.71 ЖК УРСР, за тимчасово відсутніми громадянами зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Тобто, з вказаної норми закону випливає, що необхідною умовою втрати особою права користування житлом, є відсутність цієї особи понад встановлені строки без поважних причин.

Судом встановлено, що відповідачі не проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року, є племінником позивача та не є співвласниками зазначеного житлового будинку.

Також не встановлено інших правових підстав для користування відповідачем житловим будинком, у якому є зареєстрований.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. ст. 76-77 ЦПК України).

Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в судове засідання не з`явився та не спростував доводів позивача, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 264,265, 279,354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Третя особа: Рокитнівська селищна рада, місцезнаходження: 34200, Рівненська область, смт.Рокитне, вул.Незалежності,15, .

Повне рішення виготовлено 18.05.2022.

Суддя А.Ф.Комзюк