ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/15560/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 липня 2021 року (суддя Заборський В.О., повний текст рішення складено 05 серпня 2021 року),

в с т а н о в и в:

В листопаді 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою б/н від 16 грудня 2012 року з метою отримання банківських послуг. ОСОБА_4 при підписання анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадкоємцями після померлого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 12 березня 2020 року Першою краматорською державною нотаріальною конторою повідомлено банк, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та про заведення спадкової справи на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 15 травня 2020 року до спадкоємців позичальника направлено лист- претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги. Відповідачами не здійснено дій щодо виконання претензії. Тому, АТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідачів заборгованість позичальника за кредитним договором №б/н від 16 грудня 2013 року станом на дату його смерті в сумі 8145,35 грн.

Заочним рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 липня 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач АТ КБ «Приватбанк»та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що судом не перевірено, хто є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Та не звернув уваги на те, що відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При ухваленні судового рішення судом першої інстанції не застосовано норми права у подібних правовідносинах та проігноровано постанови Верховного суду від 22 січня 2020 року у справі №306/2000/16-ц, у справі №496/4489/16-ц від 23 жовтня 2019 року, у справі №336/7643/18 від 18 вересня 2019 року, у праві №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року. Судом не враховано висновки щодо застосування норм права, а саме частини 2 статті 530 ЦК України, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту, оскільки докази надані позивачем на підтвердження свого права зі стягнення заборгованості за тілом кредиту у повній мірі відповідають вимогам статті 76-80 ЦПК України.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк»у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника, доводи апеляційної скарги підтримує.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення інформації на офіційному вебпорталі судової влади з посиланням на вебадресу ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 16 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. ОСОБА_4 своїм підписом підтвердив свою згоду з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Ознайомився з Договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 16 грудня 2013 року станом на 06 вересня 2020 року заборгованість ОСОБА_4 перед АТ КБ «Приватбанк» становить 8145,35 грн, яка складається із простроченого тіла кредиту (а.с. 10-11).

З претензії від 24 січня 2020 року вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося із претензією кредитора до Першої краматорської державної нотаріальної контори, в якій просило: включити кредиторські вимоги Банку в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8145,35 грн; повідомити банк чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити банку про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття після смерті боржника, а також повідомити про осіб, які отримали свідоцтва про право на спадщину (а.с. 64).

Листом Першої краматорської державної нотаріальної контори від 04 березня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на підставі претензії кредитора заведена спадкова справа №137/2020 від 04 березня 2020 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та повідомлено, що спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 65).

08 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено листи-претензії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 66).

Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №64727541 від 17 травня 2021 року свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не видавалися (а.с. 96).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59684710 від 04 березня 2020 року Першою краматорською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа №137/2020 після смерті ОСОБА_4 (а.с. 98, 99).

Згідно із довідкою №22548 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 121).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 належало наступне майно: 1/2 частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1 та 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0856, площею 0,0791 га (а.с. 144-147).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу, що відповідачі на час відкриття спадщини фактично проживали разом з позичальником. Крім того, позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві процентної ставки.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України).

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 1297 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно із частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Суд першої інстанції, встановивши наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_4 , наявність спадкового майна: 1/2 частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1 та 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:003:0856, площею 0,0791 га, помилково відмовив у задоволенні позову з підстав ненадання доказів, що відповідачі на час відкриття спадщини фактично проживали разом з позичальником, оскільки довідками Краматорської міської ради про реєстрацію місця проживання осіб підтверджено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою проживання позичальника ОСОБА_4 .

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, на яку посилався заявник на обґрунтування підстав апеляційного оскарження рішення, Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Обґрунтованими є також посилання заявника на неврахування судами висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верхового Суду від 22 січня 2020 року у справі №306/2000/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №496/4489/16-ц, від 18 вересня 2019 року у справі №336/7643/18.

Разом з тим, розглядаючи вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості в сумі 8145,35 грн, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_4 за договором б/н від 16 грудня 2013 року станом на 31 січня 2019 року становить 8145,35 грн (а.с. 9-11, 12-14). Проте, на дату смерті позичальника ОСОБА_4 09 червня 2018 року існувала заборгованість за тілом кредиту в сумі 7868,29 грн, що відображено в розрахунках заборгованості, наданих АТ КБ «Приватбанк».

За таких обставин стягненню з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає заборгованість, що існувала на дату смерті позичальника, тобто у сумі 7868,29 грн.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту ) у сумі 7868,29 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок про часткове задоволення позовних вимог банку йому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у вигляді сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5076,25 грн (із розрахунку 2030,50 грн + 3045,75 грн).

Керуючись статтями 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційнийбанк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 липня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавцязадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 16 грудня 2013 року станом на 09 червня 2018 року в сумі 7868,29 (сім тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 29 коп.) гривень у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 1692 грн. 08 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2022 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста