КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Справа №381/3873/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5274/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2021 року (суддя Соловей Г.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання,

встановив:

27 жовтня 2021р. позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею двадцяти трьох років на період навчання.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 27 жовтня 2001 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 20 квітня 2021 року розірвано, мають повнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на першому курсі інституту права та сучасних технологій Київського національного університету технологій та дизайну на заочній формі навчання, перебуває на її утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги від батька.

Позивач посилалася на те, що має незначний дохід і не може сама утримувати дочку, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на дочку на час її навчання, оскільки працює та має постійний дохід.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на період навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23 років, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2021 року. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що ним необдумано та помилково було написано заяву про те, що він не заперечує проти позовних вимог, оскільки йому не відомою була та обставина, що дочка працює і навчається на заочній формі навчання.

Відповідач стверджує, що судом першої інстанції повністю проігноровано той

факт, що дочка навчається на заочній формі навчання і має змогу працювати.

Відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що дочка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності доказам того, що дочці необхідні кошти для навчання, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (с.с.11).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2021 року шлюб сторін розірвано (с.с.8).

Згідно довідки Київського національного університету технологій та дизайну від 20 жовтня 2021р. №6.2263 ОСОБА_2 є студенткою 1 курсу інституту права та сучасних технологій,навчається на заочному відділенні на договірній основі, період навчання з 1 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року (с.с.4).

6 грудня 2021 року відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позов визнає і згоден сплачувати аліменти на дочку (с.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, позовні вимоги визнав в повному обсязі, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, а також не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач у апеляційній скарзі не заперечує написання ним заяви про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову, сплата аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, передбачена діючим законодавством, а відтак визнання позову відповідачем не суперечить закону, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що рішення судом ухвалено на підставі неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів, колегія суддів вважає безпідставними, так як суду надані документи, що відповідач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, відповідач визнав позовні вимоги, не висловив своїх заперечень проти обставин, викладених у позовній заяві, а відтак суд не мав підстав для з`ясування інших обставин справи та здійснювати перевірку доказів.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що написання відповідачем заяви про визнання позову є необдуманим та помилковим, оскільки йому не було відомо, що дочка працює і навчається на заочній формі навчання, що є підставою для скасування рішення суду, не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд зобов`язаний тільки перевірити чи не суперечить таке визнання закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевірка інших обставин, за яких відповідач визнає позов, не входить до компетенції суду.

Крім того, відповідач особисто подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а відтак свідомо прийняв рішення про визнання позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Такі висновки були зроблені у справах: №748/2340/17, 592/2798/16-ц, 754/866/18 №381/2423/20.

Отже, обов`язок батька утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, не залежить від форми навчання. Крім того, до позовної заяви додана копія довідки Київського національного університету технологій та дизайну від 20 жовтня 2021р., в якій зазначено, що ОСОБА_2 є студенткою 1 курсу інституту права та сучасних технологій та навчається на заочному відділенні, а відтак відповідач був обізнаний про цю обставину.

Посилання відповідача на те, що його дочка працює, належними доказами ним не підтверджені.

Твердження у апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано жодного доказу, що дочка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, не може бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи подання відповідачем суду першої інстанції заяви про визнання позову та надання згоди на сплату аліментів на дочку, позивач не повинна була доводити, що дочка потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Будь-яких даних, що визнання відповідачем позову не було добровільним, матеріали справи не містять. Не надані такі докази і до апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та немотивоване, є безпідставними, так як рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк