АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/2415/22

провадження 822/695/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивач Чернівецька міська рада,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: Державний кадастровий реєстратор відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітний Іван Дмитрович,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 липня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Літвінової О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року Чернівецька міська рада звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний кадастровий реєстратор відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітний І. Д. про визнання протиправними дій та скасування записів в поземельній книзі.

Позов мотивовано тим, що записи №№ 006, 007, 008 та 009 від 02 квітня 2021 року внесені державним кадастровим реєстратором, на підставі неіснуючої технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 03 травня 2019 року, виготовленої ТОВ «ДЗК ПЛЮС» ОСОБА_3 , що фактично призвело до узаконення самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності.

Позивач вказував на те, що до них не надходило звернень від ОСОБА_1 щодо наміру проведення процедури погодження меж земельної ділянки та необхідності забезпечення представника міської ради при їх здійсненні. Закріплення межових знаків відбулось у відсутність сусідніх землекористувачів, без надання їх згоди на проведення таких робіт, що є порушенням законодавства.

Позивач вважає, що державний кадастровий реєстратор ОСОБА_4 узаконив неправомірну зміну конфігурації земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, без погодження меж із сусідніми землекористувачами, що, як наслідок, призвело, в тому числі, і до захоплення (шляхом включення до її складу) частини земель запасу міста, орієнтовною площею 0,0040 га, чим позбавив позивача права на вільне розпорядження землями запасу міста, як комунальним майном.

Вказане свідчить про наявність підстав для скасування записів у поземельній книзі земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200.

Просили суд визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в особі державного кадастрового реєстратора Заплітного І. Д. про внесення до поземельної книги земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200 записів від 02 квітня 2021 року за №№ 006, 007, 008 та 009.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області скасувати записи в поземельній книзі земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200 від 02 квітня 2021 року за №№ 006, 007, 008, 009.

Внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру щодо інформації про технічну документацію, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером:13:004: 1200, з «технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 03 травня 2019 року, виготовив - ТОВ «ДЗКПЛЮС», ОСОБА_3 » на «технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 03 травня 2019 року; ФОП ОСОБА_5 », з відповідним відновленням відомостей про конфігурацію та межі зазначеної земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, станом на 01 жовтня 2019 року та вирішити питання щодо судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 4 липня 2022 року позов Чернівецької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державний кадастровий реєстратор відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітний І. Д. про скасування рішення державного кадастрового реєстратора, скасування записів в поземельній книзі задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в особі державного кадастрового реєстратора Заплітного І. Д. щодо внесення в поземельну книгу земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200 записів від 02 квітня 2021 року за №№ 006, 007, 008 та 009.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області скасувати записи в поземельній книзі земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200 від 02 квітня 2021 року за №№ 006, 007, 008, 009 та внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру щодо інформації про технічну документацію, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером:13:004: 1200, з «технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 03 травня 2019 року, виготовив - ТОВ «ДЗКПЛЮС», ОСОБА_3 » на «технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 03 травня 2019 року; ФОП ОСОБА_5 », з відповідним відновленням відомостей про конфігурацію та межі зазначеної земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, станом на 01 жовтня 2019 року

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень в обґрунтування законності оскаржуваних позивачем дій не було надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували законність внесення 02 квітня 2021 року до Державного земельного кадастру змін щодо інформації про технічну документацію та змін, що призвели до зміни конфігурації земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, належної на час виникнення спірних відноси на праві власності ОСОБА_1 , що мало наслідком включення до її складу частини запасу земель міста Чернівці.

Державний кадастровий реєстратор, у квітні 2021 року, фактично вніс зміни у відомості Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, на підставі не існуючої технічної документації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки із заявою про внесення змін щодо конфігурації земельної ділянки звернувся саме власник земельної ділянки ОСОБА_1 , на підставі виготовленої технічної документації ТОВ «ДЗК ПЛЮС» щодо встановлення (відновлення) меж належної йому земельної ділянки площею 0,012 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , в натурі (на місцевості), заявлені відомості не були внесені на той час до поземельної книги, а подані документи відповідали вимогам Закону, то підстав у державного кадастрового реєстратора відмовити у внесені таких відомостей (змін) до поземельної книги не було.

Також, апелянт зазначає, що позивачем не наведено жодних порушень його прав при вчиненні дій державним кадастровим реєстратором щодо внесення змін до Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером №:13:004:1200, яка є приватною власністю, площа якої не змінилась та залишається 0,012 га.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Чернівецька мілька рада подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянка за кадастровим номером :13:004:1200 площею 0,012 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності на земельну ділянку виникло на підставі договору купівлі-продажу серія та номер ННТ 662635 від 18 березня 2019 року.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 01 жовтня 2019 року відділом у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області 06 травня 2019 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, місце розташування: АДРЕСА_1 , площею 0,0120 га, з цільовим призначенням земельної ділянки: 02.01 для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності: приватна.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ДЗК ПЛЮС» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення, що належить ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 0,0120 га, цільове призначення: для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У 2021 році ТОВ «ДЗК ПЛЮС» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за замовленням ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

02 квітня 2021 року державному кадастровому реєстратору було подано заяву про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, в якій заявник просив виправити помилки, допущені у координатах поворотних точок меж земельної ділянки за кадастровим номером: :13:004:1200 за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер заяви: ЗВ-021.

02 квітня 2021 року державним кадастровим реєстратором Заплітним І.Д. до поземельної книги земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200 внесено записи №№006, 007, 008 та 009 про координати поворотних точок меж земельної ділянки.

Відповідно до поземельної книги, 17 квітня 2021 року внесено запис №010 про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме: права приватної власності на земельну ділянку, яке від 16 квітня 2021 року належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року залучено до участі у розгляді вказаної справи співвідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Так, відповідно до правил статей 2, 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція). У §145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.

Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98)».

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Оскільки позовні вимоги про зобов`язання скасувати записи в поземельній книзі, визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, не є ефективним способом захисту порушених прав позивача та не забезпечить їх поновлення, у їх задоволенні належить відмовити саме з мотивів обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 28 вересня 2022 року у справі №359/7085/14-ц.

Враховуючи те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, суд першої інстанції не мав підстав робити висновки щодо обґрунтованості та доведеності позову. Суд може зробити такий висновок лише у разі звернення позивача до суду з позовом щодо застосування ефективного способу захисту.

Такий висновок узгоджується з правою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у пункті 86 постанови від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17.

Щодо позову заявленого до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як убачається з матеріалів справи ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року залучено до участі у розгляді вказаної справи співвідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не вирішив позов заявлений до відповідачів та в рішенні помилково зазначив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 третіми особами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила 7443 гривні.

Отже, з Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 7443 гривні в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 липня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову Чернівецької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особи: Державний кадастровий реєстратор відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітний Іван Дмитрович про визнання протиправними дій та скасування записів в поземельній книзі відмовити.

Стягнути з Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги у розмірі 7443 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 15 листопада 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк