Провадження № 22-ц/811/3696/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вермонт Лайн» в особі правонаступника «Монако ЛТД», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Львівської місцевої прокуратури № 1, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Елеонори Віталіївни, про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору, визнання недійсним свідоцтва, визнання недійсними протоколів, скасування державних реєстрацій, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання поновити реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в:

09.11.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вермонт Лайн» в особі правонаступника «Монако ЛТД», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Львівської місцевої прокуратури № 1, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Елеонори Віталіївни, про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору, визнання недійсним свідоцтва, визнання недійсними протоколів, скасування державних реєстрацій, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання поновити реєстрацію права власності. В подальшому позовні вимоги неодноразово уточнювалися. З урахуванням заяви від 15.01.2020 року про уточнення позовних вимог просили: визнати незаконним та скасувати рішення Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» від 09.11.2012 р. про державну реєстрацію права власності за ПП «Інтеграл Інвестиції» на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 04.12.2013 р. між ПП «Інтеграл Інвестиції» та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.B. та скасувати державну реєстрацію права власності; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1 від 12.01.2016 р., яке видано Пустомитівським районним управлінням юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на приміщення площею 129,7 м. кв. на АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності; визнати недійсним протокол серія та номер 1 від 15.02.2016 року та акт приймання-передачі від 28.01.2016 р., яким передано у власність ТОН «Монако ЛТД» приміщення площею 129,7 м. кв. на АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності; визнати недійсним протокол серія та номер 7 від 07.04.2016 р., яким передано у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приміщення площею 129,7 м. кв. на АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на приміщення площею 129,7 м. кв. на АДРЕСА_2 , яка проведена 12.05.2016р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н.І.; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 , яка станом на момент подання заяви є приміщенням площею 129,7 м. кв. на АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди ОСОБА_2 у володінні, користуванні та розпорядженні майном, квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради поновити за ОСОБА_2 реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що існувала до 09.11.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» від 09.11.2012 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (надалі спірна квартира) за ПП «Інтеграл Інвестиції», позивачі покликаються на те, що письмова вимога про усунення порушень основного зобов`язання та/або іпотечного договору з боку ПП «Інтеграл Інвестиції» ОСОБА_2 не надсилалась та ним не отримувалась; до заяви про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру ПП «Інтеграл Інвестиції» не додано поштового вкладення до цінного листа, в підтвердження скерування ОСОБА_2 іпотечного повідомлення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки та підтвердження отримання ОСОБА_2 такого повідомлення; ОСОБА_1 набула право власності на спірну квартиру згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2012 р. у справі №2-3810/11, відтак реєстрація ОКП ЛОР «БТІ і ЕО» права власності на Спірну Квартиру за ПП «Інтеграл Інвестиції» є незаконною та такою, що порушує її права на володіння та користування спірною квартирою; ПП «Інтеграл Інвестиції» зареєструвало право власності на спірну квартиру незаконно.

Оскаржуваним рішення у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що на правовідносини у період з 08.10.2012 р. до 09.11.2012 р. поширювався Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджентй постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, оскільки зазначений Порядок не передбачав ані реєстраторів БТІ, ані проведення державної реєстрації прав у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Як підтверджується матеріалами справи, право власності ПП «Інтеграл Інвестиції» на спірну квартиру було зареєстроване 09.11.2012 року у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а не у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 та Порядок ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 №7/5. Суд не врахував, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2021 року у справі № 2-3810/11 за нею визнано право власності на 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_3 . Відповідно до вимог законодавства, що регулює правовідносини, що виникають із іпотечних зобов`язань, іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки. Однак, Закон України «Про іпотеку» не забороняє володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. Поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону. Визнанням за нею ( ОСОБА_1 ) права власності на Ѕ частину спірної квартири іпотека не припинилася, вона лише набула статусу іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, що існували на час укладання договору іпотеки з ОСОБА_2 . Дана правова позиція узгоджується з постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 304/260/19. Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 вибула з її власності та власності ОСОБА_2 без їх відома та поза їхньою волею. Вважає, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТОВ «Монако ЛТД», ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є недобросовісними набувачами спірного нерухомого майна.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та представник Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради- Паращич В.Б. проти скарги заперечили.

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Позивачі, інші відповідачі, треті особи та їх представники в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст. 60, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст.ст. 510, 512-516 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 332 ЦК України, власник речі, переробивши річ, не втрачає право власності перероблену річ, а навпаки є власником речі, яка створена внаслідок переробки.

Згідно статті 334 ЦК України передбачене, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державної реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.328 ЦК України право власності виникає з підстав, що не суперечать закону, в тому числі за правочинами. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо неправомірність прямо не витікає з закону, чи незаконність права власності не встановлена судом.

При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно п. 92 і п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. N 270, рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Встановлено, що 02.10.2007 року між ЗАТ АКБ «Львів» та позивачем ОСОБА_2 було укладено кредитні договори №2007/03/85 та №2007/03/85-1, за умовами яких ЗАТ АКБ «Львів» відкрило ОСОБА_2 кредитні лінії на суму 90 479, 38 Євро та 184 725, 34 Євро, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути отримані кредитні кошти в порядку та в строки, відповідно до їх умов.

02.10.2007 р. між ЗАТ КБ «Львів» та ОСОБА_2 , було укладено договір іпотеки за яким іпотекою - квартирою АДРЕСА_1 забезпечувалися вимоги іпотекодержателя (ПАТ КБ «Львів») за кредитними договорамм №2007/03/85 від 02.10.07 р. та кд№2007/03/85-1 від 02.10.07 р. При цьому, позивач ОСОБА_1 , як дружина ОСОБА_2 , надала нотаріальну згоду на передачу в іпотеку спірної квартири, набутої ними в період перебування у зареєстрованому шлюбі, згода посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрована у реєстрі за № 10009.

12.12.2011 р., між ПАТ АКБ «Львів» та ПП «Інтеграл Інвестиції» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого (п.1.1., п.1.2., п.1.3.) ПАТ АКБ «Львів» (Первісний кредитор) передало, а ПП «Інтеграл Інвестиції» (Новий кредитор) прийняло право вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання останнім взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами №2007/03/85 від 02.10.2007 року і №2007/03/85-1 від 02.10.2007 року та всіма додатковими договорами (угодами) і додатками до них (надалі - "Основні договори"), а також всі інші права, які виникають з основних договорів. Разом з правом вимоги за основними договорами до нового кредитора у повному обсязі перейшли усі права, що забезпечують виконання зобов`язань за основними договорами. Відступлені права переходять до нового кредитора в день укладення договору.

29.02.2012р. між ПАТ АКБ «Львів» та ПП «Інтеграл Інвестиції» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрованим в реєстрі за №1034, за умовами якого (п.1, п. 2 і п. 4) ПАТ АКБ «Львів» відступило ПП «Інтеграл Інвестиції» права вимоги за Договором Іпотеки. За договором відступлення права вимоги за договором іпотеки ПП «Інтеграл Інвестиції» набуло усіх прав іпотекодержателя, які виникають з договору іпотеки, зокрема, але не виключно, право звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення в повному обсязі вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання/неналежного виконання іпотекодавцем умов Основних договорів. Згідно умов договору права вимоги за договором іпотеки переходять до ПП «Інтеграл Інвестиції» в день нотаріального посвідчення договору відступлення Іпотеки.

Підпунктами 5.1.6 пункту 5.1 кредитних договорів визначено, що Банк має право у випадку недотримання позичальником термінів виконання зобов`язань, здійснити заходи щодо погашення заборгованості по наданому позичальнику кредиту та відсотках за користування ним за рахунок наданого забезпечення.

Відповідно до підпункту 4.2. пункту 4 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем хоча б одна з умов основного зобов`язання не буде виконана, а саме: при повному або частковому неповернення у встановлені основним зобов`язанням строк суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені основним зобов`язанням строки сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені основним зобов`язанням строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Згідно умов договору про задоволення вимог іпотекодерджателя, які викладені у підпункті 4.5.1.1. пункту 4.5.1. договору іпотеки у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. При цьому підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Ціною придбання у власність предмета іпотеки є сума заборгованості іпотекодавця перед іпоткодержателем по основному зобов`язанню на дату придбання предмету іпотеки. Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноособово. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпоеткодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Згідно п. 4.1. договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань за основним зобов`язанням та/або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо, протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.6. договору іпотеки визначено, що право вибору способу задоволення вимог іпотекодерджателя належить іпотекодерджателю.

Матеріалами справи підтверджується направлення ПП «Інтеграл Інвестиції» ОСОБА_2 іпотечного повідомлення від 17.05.2012 р., зміст якого відповідає умовам п. 4.1. договору іпотеки, рекомендованим поштовим відправленням, на його адресу зазначену у договорі іпотеки та на адресу, за якою зареєстровано предмет іпотеки (спірну квартиру).

Матеріалами справи встановлено, що ПП «Інтеграл Інвестиції» звернулося до ОКП ЛОР «БТІ і ЕО» із заявою від 08.10.2012р. про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі договору іпотеки, договору відступлення права вимоги за договором іпотеки та рішення ПП «Інтеграл Інвестиції» від 22.08.2012р. про прийняття у власність предмета іпотеки, з додаванням документів визначених п. 34 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703.

Як вбачається з довідки ОКП ЛОР «БТі та ЕО», адресованої ОСОБА_2 , право власності на спірну квартиру ПП «Інтеграл Інвестиції» зареєструвало 08.10.2012 р. у зв`язку з невиконанням позичальником у визначений строк вимоги іпотекодержателя про погашення заборгованості за кредитом.

04.12.2013 р. між ПП «Інтеграл Інвестиції» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого покупці набули права спільної часткової власності на вказану квартиру, договір посвідчено ОСОБА_8 , приватним нотаріусом ЛМУЮ за реєстровим №5245.

Згідно п.4 такого договору, продавець засвідчував, що загадана квартира на момент купівлі-продажу нікому іншому не продана, іншим способом не відчужена, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як в межах, так і за межами України немає, відсутність заборони на відчуження нерухомого майна та відсутність зареєстрованих обтяжень щодо такого підтверджувалося інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про податкові застави, виданими 04.12.2013 р. приватним нотаріусом ЛМУЮ Тертичною Е.В.

Факт відплатності договору купівлі-продажу спірного майна відповідачами, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується доданими платіжними дорученнями №, №, №, №76069, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №75978.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 18.10.2011 р. у справі №2-2266 за позовом ЗАТ «Акціонерний банк «Львів» до ОСОБА_2 про дострокове розірвання кредитних договорів та стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.10.2012 р. позов ЗАТ «Акціонерний банк «Львів» задоволено. Достроково розірвано кредитні договори від 02.10.2007 р. №2007/03/85 та №2007/03/85-1, укладені ПАТ (колишнє ЗАТ) «Акціонерний банк «Львів» та ОСОБА_2 . Звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить ОСОБА_9 , та яке передане в іпотеку ПАТ (ЗАТ) «Акціонерний банк «Львів» згідно договору іпотеки, посвідченого 02.10.2007 р. приватним нотаріусом ЛМНО Тертичною Н.І., зареєстрованого у реєстрі за №3579, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Дане рішення набуло законної сили, а тому є преюдиційним при розгляді інших справ, пов`язаних із спорідненими правовідносинами, в тому числі й поділу спільного майна подружжя.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова в справі №2-3810/11 від 05.03.2012 р. позов ОСОБА_1 задоволено. Залишено у власності ОСОБА_2 телевізор марки «LG» та 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_1 телевізор марки «SONY». Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як спільне майно подружжя, провівши її реєстрацію.

На час розгляду справи №2-3810/11 про поділ майна подружжя квартира АДРЕСА_1 перебувала в іпотеці ПП «Інтергал Інвестиції» згідно договору про відступлення права вимоги від 29.02.2012 р., укладеним між ПАТ АКБ «Львів» та ПП «Інтеграл Інвестиції», що підтверджується довідкою, виданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 18.03.2013 року за №2/2781.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що доводи позивачів про те, що право власності у ОСОБА_1 на спірну квартиру виникло на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2012 р. у справі №2-3810/11 не заслуговують на увагу, оскільки така належала подружжю позивачів з часу придбання спірної квартири її чоловіком ОСОБА_2 , а саме з 06.12.2002 р., а не згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2012 р. у справі №2-3810/11. Квартира АДРЕСА_1 була предметом іпотеки за договором іпотеки від 02.10.2007 р., яким забезпечувалося основне зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором №2007/03/85 від 02.10.2007 р. На момент підписання кредитного та іпотечних договорів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_1 надавала нотаріальну посвідчену згоду на укладення договору іпотеки, а відтак повинна була достовірно знати про можливі наслідки несплати грошових коштів за кредитними зобов`язанням, забезпеченими договором іпотеки спільного майна подружжя на час розгляду цивільної справи № 2-3810/11 Франківським районним судом, за наслідками якої вирішено визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.12.2013 року Приватне підприємство «Інтеграл Інвестиції» продало, а ОСОБА_4 , ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_1 . На момент укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким Приватне підприємство «Інтеграл Інвестиції» продало, а ОСОБА_4 , ОСОБА_3 придбали вказаний об`єкт нерухомості, не існувало жодних правових застережень, які б перешкоджали набуттю як первинно ПП «Інтеграл Інвестиції», так і в подальшому ОСОБА_4 і ОСОБА_3 права власності на спірний об`єкт відповідачами. Спір про поділ майна подружжя було створено подружжям з метою уникнення відповідальності за виконання зобов`язань за кредитними договорами. Останні власники спірної квартири є засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Монако ЛТД» та внесли квартиру у статутний капітал товариства. Крім того, об`єкт видозмінився з житлової квартири на нежитлове приміщення, площа такого збільшилась до 129, 7 кв.м. На даний час майно перебуває у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Доводи позивачів про те, що ПП «Інтеграл Інвестиції» незаконно зареєструвало право власності на спірну квартиру, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом. На час розгляду судом даного спору договір іпотеки, договори відступлення права вимоги не оспорені та не визнані недійсними. Відтак, ПП «Інтеграл Інвестиції» з 12.12.2011 р. набуло усіх прав кредитора за основними договорами, а з 29.02.2012 р. - усіх прав іпотекодержателя за договором іпотеки, в тому числі право звернення стягнення на предмет іпотеки, та право реалізувати його в порядку та у відповідності до умов договору іпотеки та задовольнити свої вимоги, включаючи вимоги щодо сплати пені, штрафів, відшкодування збитків за рахунок предмета іпотеки. Позивач ОСОБА_2 визнав факт невиконання взятих на себе кредитних зобов`язань, факт наявності іпотечних правовідносин між ним і банком та наявність непогашеної кредитної заборгованості. Крім того, позивачам рекомендованим повідомленням надсилалася вимога іпотекодержателя про порушення виконання зобов`язань та такі повідомлялися про наслідки її невиконання, а покладення на іпотекодержателя обов`язку надсилати повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору виключно цінним листом з описом вкладення ні чинним законодавством, ні договором іпотеки не передбачено. Звернення стягнення на спірну квартиру вчинено ПП «Інтеграл Інвестиції» правомірно, в порядку та відповідно до умов договору іпотеки.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такі відповідають матеріалам справи та зібраним у справі доказам.

Колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про те, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 06 березня 2019 р. 317/3272/16-ц.

Доводи позивачів про неналежне надіслання іпотекодержателем вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки спростовуються матеріалами справи.

З наведених мотивів підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук