Справа №761/6087/22
Провадження №2/752/7065/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кравець Ростислав Юрійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» (як власника сторінки проекту «ІНФОРМАЦІЯ_4» в Facebook), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, доктором юридичних наук, займається науковою та викладацькою діяльністю, автором наукових праць, заступником голови правління Громадської організації «Всеукраїнська асоціація суддів у відставці», адвокатом, щодо якого протягом декількох років на різних веб-сайтах ведеться брудна компанія по розповсюдженню недостовірної інформації про те, що він в стані алкогольного сп`яніння вбив двох дітей, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Така поведінка осіб, відповідальних за розповсюдження інформації в мережі інтернет, заподіє позивачу значну шкоду, а її зберігання в мережі Інтернет за активними інтернет-посиланнями продовжує підтримувати негативну репутацію ОСОБА_1 , порушує його особисті, професійні та інші зв`язки. Ця інформація породжує суспільний осуд на основі неправдивої інформації про факти та події, які в дійсності не відбувались насправді.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Facebook https://www.facebook.com/ було опубліковано допис під назвою: «Знайомтеся, це суддя у відставці - ОСОБА_1 ».

Ця інформація доступна за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2.

В опублікованій статті зазначено таке:

"У 2004 році тоді ще суддя ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив ДТП в центрі Донецьку в результаті якого загинуло двоє дітей - 10 і 12 років.

Суддя довгий час перебував під слідством, але до суду справа так і не дійшла оскільки за період слідства померли батьки дітей і справу закрили через відсутність потерпілих…

Цю інформацію озвучив народний депутат ОСОБА_2 й ОСОБА_1 навіть подав на нього в суд для захисту своєї репутації. Однак свій позов ОСОБА_1 подав не за місцем реєстрації депутата, тому суд його повернув без розгляду, а новий ОСОБА_1 вирішив не подавати. Очевидно передумавши захищати свою репутацію…».

Як на першоджерело інформації в цій публікації є посилання на народного депутата ОСОБА_2 , а Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» не заперечує свою причетність до публікації та бере на себе відповідальність за поширювану нею дезінформацію компрометуючого характеру, що виходить за рамки понять етики та закону.

Ця інформація є недостовірною, оскільки ОСОБА_1 в судовому порядку захищає свою честь, гідність та ділову репутацію.

Суд у справі №361/3910/19 дійшов висновку про недостовірність поширюваної щодо позивача інформації, тому що ОСОБА_2 не було надано доказів правдивості зазначених відомостей, а зміст, стиль та характер інформації не відповідає дійсності, доведена з перекручуванням, є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача, як судді у відставці та науковця.

Такого факту, як дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, в результаті якої загинуло двоє дітей, не існувало, так само і того факту, що стосовно ОСОБА_1 коли-небудь порушувалась кримінальна справа.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Поширена відповідачем інформація є негативною і неправдивою, позивач фактично був звинувачений у вчиненні злочину, про що безапеляційно стверджує відповідач. Розповсюджена інформація не є оціночним судженням, оскільки її зміст та характер свідчить про наявність фактів, які ніколи не існували в житті позивача.

Відповідно до ст.23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Він є доктором юридичних наук, займається науковою та викладацькою діяльністю, є автором більше 50 публікацій та 4 монографій, заступником голови правління Громадської організації «Всеукраїнська асоціація суддів у відставці», адвокатом, нагороджений почесним знаком Ради суддів адміністративних судів України, нагрудним знаком «Знак пошани». Позивач є батьком трьох дітей, при цьому члени родини позивача живуть з усвідомленням того, що в Інтернеті є компромат щодо їхнього батька.

Розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, призвела до завдання йому моральної шкоди, яка виразилась в порушенні звичайного способу життя та погіршенні його психологічного стану.

Звинувачення позивача у скоєнні злочину є порушенням принципу невинуватості, тому з врахуванням принципу розумності та справедливості оцінив моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

Просив суд:

1) визнати недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію поширену про нього ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «Фейсбук» в публікації під назвою: «Знайомтеся, це суддя у відставці - ОСОБА_1 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати власника сторінки проекту «ІНФОРМАЦІЯ_4» в Facebook Громадську організацію «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» видалити спірну публікацію із вказаного веб посилання;

2) стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500000 грн.;

3) вирішити питання про судові витрати.

23.02.2022 судом постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю.

31.08.2022 судом постановлено ухвалу про залишення позову без руху та надано строк для усунення недоліків.

22.09.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.09.2022 судом постановлено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову.

17.10.2022 судом постановлено ухвалу про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці Київського апеляційного адміністративного суду, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є членом Національної асоціації адвокатів України, що підтверджується копією посвідчення від 02.04.2002 №468.

26.06.2017 ОСОБА_1 здобув науковий ступінь доктора юридичних наук, що підтверджується копією диплому доктора наук від 26.06.2017.

Відносно ОСОБА_1 , як судді, ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «Фейсбук» (ІНФОРМАЦІЯ_2) розміщено публікацію під назвою: «Знайомтеся, це суддя у відставці - ОСОБА_1», яка доступна для ознайомлення на день розгляду справи.

Відповідно до автоматизованих обліків Національної поліції України відомості стосовно притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні. (лист Національної поліції України від 24.06.2022 №131аз/27/02/2-2022).

Згідно даних Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 09.06.2022 кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності як підозрюваного, обвинуваченого не встановлені. Облік даних про зареєстровані злочини до 20.11.2012 здійснювало МВС України (лист Офісу Генерального прокурора від 14.06.2022 №25/3-545ВИХ-22).

Рішення Броварського районного суду Київської області від 26.09.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 01.07.2020 у справі №361/3910/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, згідно з якими інформацію такого змісту: «В стані алкогольного сп`яніння на автомобілі вбив двох дітей 10 і 12 років. Мати цих дітей наклала на себе руки - повісилась. Батько вмер від серцевого нападу. Кримінальна справа яка була порушена по ньому, була закрита, і ви тут жахнетесь від чого - у зв`язку з тим що потерпілих немає.» було визнано недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , було скасовано Верховним Судом, про що винесено постанову від 23.02.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Положеннями статей 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Пунктом 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до п. 9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 станом на час поширення щодо нього відповідачем оспорюваної інформації є суддею у відставці.

Оспорювана інформація була поширена Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», як власником сторінки проекту «ІНФОРМАЦІЯ_4» на веб-сайті «Фейсбук».

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

У справі « Дюльдін і Кіслов проти Росії » Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 (Конвенції прозахистправ людини і основоположних свобод), вона стосується не лише «інформації» або «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, але й тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує «демократичного суспільства».

Крім того, враховуючи, що позивач є публічною особою, то суд, враховує також положення Декларації, про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленій 12.02.2004 на 872 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів.

У рішенні від 07.02.2012 «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.

У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року) та «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.

З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.

У зв`язку з цим, публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Суд, проаналізувавши відповіді на адвокатські запити, які викладені в листі Національної поліції України від 24.06.2022 №131аз/27/02/2-2022 та в листі Офісу Генерального прокурора від 14.06.2022 №25/3-545ВИХ-22, вважає, що відомості, які викладені в них не спростовують сам факту того, що позивач не брав участі в дорожньо-транспортній пригоді та факт відсутності щодо нього закритого кримінального провадження.

Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що Офіс Генерального прокурора веде Єдиний реєстр досудових розслідувань, з якого отримує інформацію щодо осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, а також інформацію щодо письмового повідомлення їм про підозру, а так само інформацію про закриття кримінальних проваджень з листопада 2012 року (з моменту набуття законної сили КПК України в новій редакції), при тому що позивач оспорює інформацію щодо його участі в дорожньо-транспортній пригоді, яка за твердженням відповідача мала місце в 2004 році.

З відповіді Національної поліції України можна встановити лише, що автоматизовані обліки не містять відомостей щодо ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 .

Представник позивача не звернув уваги на ту обставину, що відповідь надана щодо особи з прізвищем, яке не співпадає з написанням прізвища позивача.

На думку суду, позивачем не було надано беззаперечних доказів того, що він дійсно не був учасником дорожньо-транспортної пригоди в 2004 році та доказів того, що відносно нього закрите або будь-яке інше кримінальне провадження відсутнє, а надані стороною позивача письмові докази зазначених висновків суду не спростовують.

Також у позові представник позивача зазначає, що оспорювану інформацію, яку поширив відповідач, озвучив народний депутат ОСОБА_2 , який є автором цієї інформації. Таке ж посилання міститься і в опублікованій відповідачем статті на сторінці проекту «ІНФОРМАЦІЯ_4» на веб-сайті «Фейсбук».

Зазначене дає підстави для висновку, що відповідати за цим позовом має не тільки Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», яка поширила цю інформацію, але і ОСОБА_2 , який фактично є її автором.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність на час розгляду цієї справи підстав для задоволення позовних вимог про визнання недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену про нього ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «Фейсбук» в публікації під назвою: «Знайомтеся, це суддя у відставці - ОСОБА_1 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати власника сторінки проекту «ІНФОРМАЦІЯ_4» в Facebook Громадську організацію «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» видалити спірну публікацію із вказаного веб посилання.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 500000 грн. суд відзначає наступне.

Відповідачем у справі є Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», а тому вимога про солідарне стягнення моральної шкоди з одного відповідача є необґрунтованою. При цьому сторона позивача після роз`єднання позовних вимог і направлення цього позову за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва не зверталась в установленому чинним ЦПК України порядку з заявою про зміну предмету позову в цій частині.

Крім того, вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною позовною вимогою, а її задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Оскільки суд відмовив в задоволенні основної вимоги, то похідна вимога також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Кравець Ростислав Юрійович, місцезнаходження: АДРЕСА_3.

Відповідач: Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», місцезнаходження: м. Київ, пр-т Голосіївський, буд. 21, кв. 85, .

Третя особа: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Ж. І. Кордюкова