Справа № 462/6530/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Борисюк В.О.

представника позивача Васечка Ю.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» та ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,

встановив:

ОСОБА_2 у вересні 2021 року через свого представника адвоката Олешко Т.О. звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути на його користь із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі ПрАТ «СК «Брокбізнес») 32875,90 грн. страхового відшкодування та із ОСОБА_1 40941,45 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.05.2021 року на вул.Богданівській, 1А у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 524», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 08.06.2021 року у справі № 462/3686/21, винуватцем такої ДТП було визнано ОСОБА_1 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес» відповідно до полісу №202404691 від 04.01.2021 року. На звернення ОСОБА_3 , як потерпілої особи, із заявою від 24.05.2021 року про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК Брокбізнес» 13.07.2021 року провело виплату страхового відшкодування в сумі 66228,90 грн. та 1100 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу. Проте, згідно висновку № 102 судової автотоварознавчої експертизи від 26.07.2021 року, підготовленого для подання до суду згідно з ч.5 ст.106 ЦПК України, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , без врахування ПДВ, становить 130045 грн. 25 коп., вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без врахування ПДВ, становить 89104,80 грн. За проведення експертного дослідження та складання висновку експерта №102 позивачем сплачено 3000 грн. 02.08.2021 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК Брокбізнес»із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування надіславши копію висновку експерта №102, проте останнє листом №1433-11 від 17.08.2021 року відмовило позивачу у задоволенні викладених у заяві вимог про перегляд розміру страхового відшкодування. Позивач вказує, що оскільки вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу, що розрахована судовим експертом, відрізняється від розміру проведеного страхового відшкодування, то це порушує його право на отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Вважає, що за вказаних обставин страховою компанією не було доплачено страхове відшкодування в розмірі 40703,02 грн., тобто різниця між вартістю відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та фактично виплаченим страховим відшкодуванням. Також зазначає, що оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує розмір страхового відшкодування, то на підставі ст.1194 ЦК України із винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу) та страховим відшкодуванням, що складає 40940,45 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів судові витрати у справі, що складаються із судового збору в розмірі 908 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а також витрат за проведення експертизи в розмірі 3000 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзивів на позовну заяву.

У вказаний строк відповідачем ОСОБА_1 подано 03.11.2021 року суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить заявлені до нього позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність таких, оскільки загальна сума за договором № 007-136635/05ДЦВ добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 04.01.2021 року і полісом № ЕР-202404691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.01.2021 року, в межах якої ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснює компенсацію за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 230000 грн., тому заявлена позивачем сума повинна повністю покриватися страховиком.

Відповідачем ПрАТ «СК «Брокбізнес» 11.01.2022 року подано відзив, в якому просить відмовити в задоволенні заявлених до товариства позовних вимог, посилаючись на те, що страховою компанією у десятиденний строк після отримання повідомлення про настання страхового випадку відповідно до п.34.2 ст.34 Закону України № 1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було проведено 28.05.2021 року огляд пошкодженого автомобіля позивача, за результатами якого складено звіт № 892/21/а від 23.06.2021 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , складає 61913,08 грн. з ПДВ. 01.07.2021 року ПрАТ «СК «Брокбізнес» складено страховий акт № 96277/1 та 13.07.2021 року здійснено виплату на користь позивача 57328,90 грн., що включає 56228,90 грн. розміру матеріального збитку, визначеного на підставі вказаного звіту від 23.06.2021 року шляхом зменшення розміру оціненої шкоди на суму ПДВ відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV та 1100 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу. Факт і зазначений розмір виплати позивачем не заперечується. Щодо наданого позивачем суду висновку № 102 від 26.07.2021 року, то такий не може бути належним та допустимим доказом розміру збитку, оскільки не є висновком експерта в розумінні ЦПК України, так як в ньому не зазначено, що експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що висновок підготовлений для подання до суду. Крім цього, у висновку № 102 від 26.07.2021 року в порівнянні зі звітом № 892/21/а від 23.06.2021 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт завищено на 8968 грн., а складових частин, що підлягають заміні, - на 24895,41 грн. Також вартість однієї нормогодини у висновку становить 370 грн., тоді як у звіті 320 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу у висновку складає 0,54, натомість у звіті 0,6652. Зазначені фактори спричинили завищення розміру матеріального збитку у висновку № 102 від 26.07.2021 року. Відтак сплачене позивачу на підставі страхового акта страхове відшкодування розраховано та виплачено вірно, відповідно до вимог Закону № 1961-IV, тому підстав для перерахунку та доплати страхового відшкодування немає.

У поданій 21.01.2021 року відповіді на відзив представник позивача вказує, зокрема, на те, що всупереч положенням чинного законодавства, зокрема п.32.2. ст.32 Закону № 1961-IV ПрАТ «СК «Брокбізнес» не погоджувала з ОСОБА_2 розміру страхового відшкодування, що призвело до порушення права позивача на отримання належного розміру відшкодування. Фактично єдиним правовим механізмом, який визначений законодавством, що дозволяє спростувати визначений страховиком розмір страхового відшкодування, є судова автотоварознавча експертиза. Стороною позивача надано суду висновок № 102 судової автотоварознавчої експертизи від 26.07.2021 року, який складено експертом Галамаєм Я.І., який має свідоцтво судового експерта-автотоварознавця. Такий висновок складено відповідно до вимог ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу». Відмічає, що доводи відповідача про неналежність і недопустимість такого доказу є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року постановлено для повного та об`єктивного з`ясування обставин розгляд даної справи проводити з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Васечко Ю.А. позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти заявленого до нього позову заперечив, посилаючи на мотиви, викладені у відзиві.

Відповідач ПрАТ «СК «Брокбізнес», будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, не забезпечив явку у судове засідання свого уповноваженого представника, про причини неявки такого суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_4 , експерта Галамай Б.І., дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.05.2021 року на вул.Богданівській, 1А у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 524», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував та якийналежить на праві власності позивачу ОСОБА_2 . Внаслідок цієї ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 08.06.2021 року було встановлено вину водія ОСОБА_1 у вчиненні даної ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд вважає, що позивачем надані належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують факт спричинення шкоди позивачу, як власнику транспортного засобу, протиправність дій водія ОСОБА_1 , наявність його вини, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями водія автомобіля «BMW 524», номерний знак НОМЕР_1 , та наслідками у виді шкоди.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу № ЕР-202404691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.01.2021 року в ПрАТ «СК «Брокбізнес» (а.с.62). Згідно даного полісу ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 130000 грн., франшиза - 0 грн.

24.05.2021 року ОСОБА_2 звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку з участю забезпеченого за полісом автомобіля «BMW 524», номерний знак НОМЕР_1 , (а.с. 11) та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.12).

Згідно даних звіту № 892/21/а про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 23.06.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 за замовленням страхової компанії, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, включаючи ПДВ на запасні частини і матеріали фарбування, визначена в сумі 61913,08 грн. (а.с. 87-89зв.).

08.07.2021 року позивач звернувся до судового експерта Галамай Я.І. (а.с. 37-42) для визначення вартості завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, що мала місце 22.05.2021 року.

Згідно висновку № 102 судової автотоварознавчої експертизи від 26.07.2021 року (а.с. 14-36) вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , в цінах на дату обстеження 08.07.2021 року, без врахування ПДВ, становить 130045,25 грн., аз урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових без урахування ПДВ 89104,80 грн.

Як встановлено, 02.08.2021 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК Брокбізнес»із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування, надіславши копію висновку експерта №102, проте останнє листом №1433-11 від 17.08.2021 року відмовило позивачу у задоволенні викладених у заяві вимог про перегляд розміру страхового відшкодування (а.с. 45).

На підставі страхового акта № 96277/1 від 01.07.2021 року позивачу сплачене страхове відшкодування в сумі 57328,90 грн., яке включає вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням зносу без ПДВ згідно звіту № 892/21/а 56228,90 грн. і 1100 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу (а.с. 44, 100-104). Дані обставини не заперечуються сторонами.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст.979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК України).

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України випливає, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Розрізняють добровільну та обов?язкову форми страхування (ст.5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов?язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, за яким обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу .

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Таким чином, на ПрАТ «СК «Брокбізнес» покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

При виплаті страхового відшкодування розмір останнього було визначено страховиком виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної за замовленням страховика суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 у звіті № 892/21/а від 23.06.2021 року. При цьому оцінювач при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі відповідного договору, про що зазначено у звіті.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, суд дійшов висновку, що положення Закону №1961-IV жодним чином не обмежують потерпілого самостійно визначати розмір шкоди, а п. 34.4 ст.34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За обставинами даної справи ОСОБА_2 , реалізуючи своє право на залучення експерта, вже 08.07.2021 року звернувся до судового експерта Галамай Я.І. для визначення вартості завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, 08.07.2021 року цим експертом проведено огляд автомобіля позивача і 26.07.2021 року складено висновок №102 судової автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Вказаний висновок складений судовим експертом, що був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, поданий позивачем в порядку, передбаченому ст.106 ЦПК України, з відміткою, що висновок підготовлений для подання до суду, що відповідає вимогам ч.5 ст.106 ЦПК України.

За наведеного судом не беруться до уваги доводи відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес» про те, що такий висновок є неналежним і недопустимим доказом у справі, оскільки такі твердження суперечить нормам ст. 76-78, 106 ЦПК України, тому не ґрунтуються на законі.

Під час розгляду справи страховою компанією не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів тому, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним, суд не приймає доводи ПрАТ «СК «Брокбізнес» щодо незгоди з висновком № 102 від 26.07.2021 року, оскільки він був зроблений уповноваженою особою на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів в редакції від 21.10.2019 року (далі Методика).

Доводи відповідача про те, що у даному експертному висновку завищено розмір завданого збитку не підтверджені належними і допустимим доказами, а тому не носять переконливого значення.

Так, у висновку експерта №102 вартість однієї нормо-години для проведення ремонтних робіт визначено у розмірі 370 грн./год. і робіт з пофарбування 470 грн./год.

Відповідно до п.8.5.6. Методики у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Якщо документальне підтвердження відновлення КТЗ на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах ремонтно-відновлювальних робіт, то використовується вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональна за даними довідкової літератури, зокрема довідника «Бюлетень автотоварознавця» (періодичний довідник). Прийнята вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт не повинна бути більша, ніж відповідна вартість на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві.

У своєму висновку експерт Галамай Б.І. зазначає, що для розрахунку взяті до уваги середні розцінки по Львівському регіону на ремонт легкових КТЗ (колісних транспортних засобів) виробництва країн дальнього зарубіжжя зі строком експлуатації більше 7 років згідно даних «Бюлетеня автотоварознавця».

В судовому засіданні експерт щодо визначення нормогодин ремонтно-відновлювальних робіт пояснив, що він керувався даними чинного на час огляду транспортного засобу 08.07.2021 року «Бюлетня автотоварознавця» № 119, який діяв з 01.06.2021 року і яким було передбачено вартість нормогодин 370/470 грн./год.

Таким чином, експерт використовував вихідні дані вартості нормогодин ремонтно-відновлювальних робіт у відповідності до вказаних вимог п.8.5.6 Методики.

Натомість оцінювач у звіті № 892/21/а керувався вартістю нормогодин відповідно 320 і 470 грн./год., що було передбачено «Бюлетнем автотоварознавця» № 118, який діяв до 01.06.2021 року, хоча оцінку, як видно із ремонтної калькуляції (а.с.90-92), він проводить на 23.06.2021 року, коли вартість нормогодин вже була змінена і підвищилась до 370/470 грн./год.

Також судом оцінюються критично і не заслуговують на увагу суду посилання ПрАТ «СК «Брокбізнес» на різницю між висновком №102 та звітом №892/21/a в частині визначення коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно звіту №892/21/a при визначенні ринкової вартості транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , оцінювачем вибірково взято середню ціну продажу транспортних засобів аналогічної марки із веб-сайту auto.ria.com. із пробігом від 90000 км до 140000 км.

Однак, як вбачається із додатку №3 до висновку №102 (фото №37,38) пробіг транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , становить лише 18 061 км.

Згідно з п. 7.3. Методики середня ринкова ціна КТЗ - величина, яка визначається статистичними методами, еквівалентна найбільш вірогідній вартості продажу (пропозиції до продажу), сукупності КТЗ визначеної моделі з відповідними строком експлуатації і пробігом на визначений момент часу, у конкретному регіоні чи місцевості з дотриманням вимог, що відповідають поняттю «ринкова вартість».

Визначення середньої ринкової ціни КТЗ (Сср) базується на довідкових цінових даних продажу ср на ідентичне (аналогічне) КТЗ.

Згідно пояснень експерта в судовому засіданні, лише у випадку, якщо вартості авто немає в бюлетені, тоді можна використовувати вартість з даних інтернет-ресурсів, а в даному випадку вартість цього авто була в бюлетені, що і було ним використано.

Крім цього експерт зауважив, що у звіті зазначено про сліди ремонту правих передніх дверей, проте жодного об`єктивного підтвердження цього немає, натомість при особистому огляді автомобіля 08.07.2021 року він, перевіривши, слідів ремонту не виявив. Вважає, що вказане свідчить про свідоме заниження вартості транспортного засобу і, відповідно, збільшення коефіцієнту фізичного зносу.

З огляду на наведене, суд відхиляє посилання відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес» про неналежність висновку експерта №102 в цій частині.

Не підтверджуються будь-якими доказами, є припущеннями та відхиляються судом наведені у відзиві доводи ПрАТ «СК «Брокбізнес», що експертом завищено вартість ремонтно-відновлювальних робіт на 8968 грн. та вартість складових частин, що підлягають заміні, - на 24895,41 грн.

Натомість експертом надано в судовому засіданні пояснення щодо розрахунку вартості робіт та запчастин, якими підтверджуються в сукупності з даними експертного висновку № 102 правильність таких розрахунків і відповідність їх Методиці.

Так, при визначенні вартості запчастин (а.с. 26 зв.) експертом вказано вартість по кожній позиції згідно даних заводу-виробника, що відповідає п.8.5.10. Методики, яким передбачено, що дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.

В той же час, з пояснень експерта, у звіті № 892/21/а від 23.06.2021 року вартість запчастин вказана із позначкою «*», тобто такі дані в ремонтну калькуляцію введено вручну користувачем. Проте, введення таких даних допускається лише у випадку відсутності відповідних даних виробника, ціна плаваюча, чітко не зафіксована, а в даному випадку щодо більшості запчастин ціни є зафіксованими виробником. Крім цього, на підтвердження вказаної у звіті № 892/21/а від 23.06.2021 року вартості запчастин не надано джерело таких даних, зокрема, рахунок від дилера.

Також, суд вважає обґрунтованими пояснення експерта щодо необхідності для відновлювального ремонту запчастин, які не вказані у звіті та наявні у його висновку, а саме плівки обох лівих дверей, замка дверей і фіксатора замка, заднього лівого бризговика, подовжувача заднього лівого крила, колісної зовнішньої арки, балки задньої вісі, підшипника заднього лівого.

Що стосується вартості ремонтно-відновлювальних робіт, то експертом ОСОБА_6 підставно застосовано редакцію Методики від 2014 року та Коментар до такої від 2019 року, оскільки такі є більш об`ємними і об`єктивними, враховують більше факторів, стосуються ремонту іноземних автомобілів, а не лише автомобілів ВАЗ, як у попередніх редакціях Методики.

Зокрема, експертом в розрахунках враховується площа поверхні, яка ремонтується. З його пояснень, при розрахунку вартості ремонту передніх лівих дверей використовується коефіцієнт 3.3, що відповідає площі пошкодження 35 см х 20 см, а якщо не застосовувати коефіцієнту площі, то виходить, що пошкодження на площі 10 см кв., що не відповідає дійсності. Відповідно, коли значення «1», як у звіті, то використовується менше матеріалів, а програма вираховує меншу вартість матеріалів, що є некоректним.

Враховуючи наведене, отримавши в судовому засіданні пояснення від експерта Галамай Б.І. щодо проведеної ним експертизи, оцінюючи доводи ПрАТ «СК «Брокбізнес» щодо висновку експерта № 102 від 26.07.2021 року в цілому, суд вважає, що будь-яких доказів допущення помилок у розрахунку висновку експерта відповідач не надає і не спростовує розміру збитків, завданих позивачу, які встановлено у цьому висновку.

Також суд враховує, що згідно п.36.2 ст.36 Закону України №1961-IV страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте за встановлених у справі обставин розмір страхового відшкодування страховиком з позивачем узгоджено не було.

Враховуючи вищенаведене, суд при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу розміру страхового відшкодування приймає до уваги саме наданий позивачем висновок № 102 судової автотоварознавчої експертизи від 26.07.2021 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , в цінах на дату обстеження 08.07.2021 року, без врахування ПДВ, становить 130045,25 грн., аз урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових без урахування ПДВ 89104,80 грн.

Таким чином за встановлених обставин і наведеного їх правового регулювання суд дійшов висновку про підставність та необхідність задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення із ПрАТ «СК «Брокбізнес» недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 32875,90 грн., що становить різницю між розміром оціненої шкоди (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) в сумі 89104,80 грн. та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 56228,90 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвердила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст.1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст.1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

При цьому, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягає визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено розміру суми, яку відповідно до законодавства має відшкодувати заподіювач шкоди, тобто ту обставину, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Суд відхиляє, як такі що не ґрунтуються на законі, доводи відповідача ОСОБА_1 , що оскільки ним окрім договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «СК «Брокбізнес» укладено також і договір №007-136635/05ДЦВ добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 04.01.2021 року, то загальна сума, у межах якої страховик здійснює компенсацію за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 230000 грн., тому заявлена позивачем сума повинна повністю покриватися страховиком.

Так, пунктом 3.3. Публічної оферти ПрАТ «СК Брокбізнес», індивідуальною частиною якої є вказаний договір добровільного страхування, укладений 04.01.2021 року між цим страховиком і ОСОБА_1 , передбачено, що за програмою «Понад ліміти ОСЦПВ» страховик несе відповідальність за ту частину оціненої згідно з чинним законодавством шкоди, що перевищує за розміром страхову суму по відповідному ризику за законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент укладення договору.

Отже, укладення договору №007-136635/05ДЦВ добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 04.01.2021 року (а.с. 63) свідчить лише про збільшення на 100000 грн. ліміту страхової суми, передбаченої полісом № ЕР-202404691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.01.2021 року у розмірі 130000 грн., а не передбачає обов`язок страховика, як помилково вважає ОСОБА_1 , відшкодувати потерпілому фактичний розмір заподіяної шкоди понад суму страхового відшкодування за законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За наведеного, із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути різницю між оціненим відповідно до законодавства розміром завданої шкоди в сумі 130045,25 грн. і загальною сумою страхового відшкодування 89104,80 грн., що складає 40940,45 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.8) підлягає стягненню з кожного із відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного відповідача.

Суд також дійшов висновку про стягнення на підставі ст.133, 137, 141 ЦПК України із кожного з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного відповідача, виходячи із загального розміру таких витрат 3000 грн., оскільки надані представником позивача докази підтверджують понесення позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, та є обґрунтованими. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму, враховуючи загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг з представництва у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Таким чином, на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Брокбізнес» 1740,62 грн. та із ОСОБА_1 2167,38 грн. судових витрат зі сплати судового збору і витрат на професійну правничу допомогу.

Що стосується понесених позивачем витрат на проведення експертизи в сумі 3000 грн. (а.с.43), то суд вважає, що відшкодування ОСОБА_2 таких витрат слід покласти на ПрАТ «СК «Брокбізнес», так як такі витрати пов`язані з позовною вимогою, заявленою до страховика, і зумовлені недоплатою останнім страхового відшкодування.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 32875,90 грн. страхового відшкодування.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 40941,45 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» 4740,62 грн. та із ОСОБА_1 2167,38 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Білоруська, буд.3;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 09.05.2022 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний