Справа № 570/3477/22
Номер провадження 2/570/1072/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Голуба В.А.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСББ «Варшавка 7» про відновлення первісного стану місця загального користування, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони проживають по сусідству на другому поверсі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , а саме: позивач ОСОБА_3 володіє квартирою АДРЕСА_2 , а відповідачка ОСОБА_2 - квартирою АДРЕСА_3 . Весною 2020 року ОСОБА_2 самовільно встановила у коридорі загального користування металопластикову перегородку з дверима, які зачиняються на ключ. Самовільне встановлення відповідачкою перегородки з дверима у коридорі загального користування без отримання згоди інших усіх співвласників багатоквартирного будинку та без погодження з ОСББ «Варшавка 7» позбавило інших мешканців права вільного користування загальним коридором. Окрім того при відкриванні-закриванні дверей у встановленій ОСОБА_2 перегородці у квартирі позивача постійно чути сторонній стукіт та вібрацію стіни, що призвело до утворення вертикальних тріщин на всю висоту стіни як зі сторони загального коридора, так і на внутрішній стіні квартири позивача, до якої прикріплена металопластикова перегородка з дверима. Наведене дає підстави для висновку про неправомірність таких дій зі сторони відповідачки та наявність правових підстав для зобов`язання ОСОБА_2 відновити за власний рахунок місце загального користування будинку. За наведеного просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 привести у первісний стан (відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 31.10.2011 року КП «Рівненське ОБТІ» РОР) коридор загального користування площею 45,5 кв. м, позначений літ. ХVI, що знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановленої нею металопластикової конструкції з дверима. Також просить суд стягнути понесені судові витрати: сплата судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачка подала суду відзив. Зазначає, що нею як власницею квартири АДРЕСА_3 , спільно з колишнім власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 було встановлено скляні двері з лівого боку, на початку коридору загального користування, який веде до їхніх квартир. Інших квартир з цього (лівого) боку немає. Вказані двері не є капітальною конструкцією, не призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, не погіршився технічний стан будинку їх встановленням, не порушено будь-яких прав інших власників квартир, в тому числі не обмежено право позивача користуватися коридором, а навпаки, умови проживання покращились. Крім того, позивач має ключ до вказаних дверей, які відповідачка йому дала в день встановлення дверей. Твердження позивача про те, що через експлуатацію дверей стіни його квартири дістали тріщини, нічим не підтверджені. Щодо погодження встановлення дверей з ОСББ «Варшавка 7» зазначає, що така дія не передбачена чиним законодавством. Щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті, то зазначена у позові сума нічим не підтверджена та є голослівною. За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача позов підтримав з підстав, що у ньому викладені.

Позивач позов підтримав з підстав, що у ньому викладені. Додав, що він погоджував встановлення цих дверей, оскільки відповідачка погодила щоб він облаштував комірчину біля вікна будинку. А оскільки на даний час ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про демонтаж цієї комірчини, то й він вирішив звернутися із зазначеним позовом. Заперечив, що двері встановлювала і відповідачка, і власник квартири АДРЕСА_4 , оскільки він бачив як за роботу розраховувалася відповідачка, тому зробив висновок про те, що двері були встановлені виключно нею і за її кошти. Просить задоволити позов.

Відповідачка позов не визнала з підстав, що наведені у відзиві. Зазначає, що права позивача, як і інших мешканців, не порушені. Навпаки, покращився санітарний стан будинку. Твердження позивача про те, що через експлуатацію дверей стіни його квартири дістали тріщини, нічим не підтверджені. Вважає, що наведені позивачем у заяві обставини не відповідають дійсності, а також правові підстави позову не ґрунтуються на вимогах законодавства. Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник ОСББ «Варшавка 7» в судове засідання не з`явився. Згідно до поданої заяви, просять справу розглядати без їх участі; зазначають що не погоджували встановлення зазначених дверей на другому поверсі будинку, оскільки це суперечило б Статуту товариства та діючому законодавству.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка проживають по сусідству на другому поверсі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , а саме: позивач ОСОБА_3 володіє та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , а відповідачка ОСОБА_2 володіє та проживає у квартирі АДРЕСА_3 .

Весною 2020 року ОСОБА_2 за погодженням з сусідом квартири АДРЕСА_4 , за спільні кошти придбали та встановили у коридорі загального користування металопластикову конструкцію з дверима, які зачиняються на ключ. Інші квартири у цій частині коридору відсутні.

Позивач не заперечував проти встановлення зазначених дверей, про що сам пояснив. Інші співвласники багатоквартирного будинку не висловилися проти зазначених дій, інакше у суді перебували б позови до відповідачки чи до власника квартири АДРЕСА_4 про демонтаж встановленої конструкції. ОСББ «Варшавка 7» також не заперечувало проти встановлення цих дверей. Після встановлення дверей позивачеві були вручені ключі від них, про що він не заперечив.

Тобто твердження позивача про те, що встановлення дверей позбавило як позивача, так і інших мешканців будинку права вільного користування загальним коридором у будинку, не знайшли свого підтвердження.

Позивач надалі зазначає, що при відкриванні-закриванні дверей у встановленій ОСОБА_2 перегородці у квартирі позивача постійно чути сторонній стукіт та вібрацію стіни, що призвело до утворення вертикальних тріщин на всю висоту стіни як зі сторони загального коридора, так і на внутрішній стіні квартири позивача, до якої прикріплена металопластикова перегородка з дверима.

Але в ході розгляду справи позивачем не був доведений той факт, що саме від встановлення зазначених дверей виникли тріщини у його квартирі. Нічим не був доведений причинно-наслідковий зв`язок між цими фактами і негативними наслідками, про які зазначає позивач. У даному випадку позивач мав би надати суду висновок експертизи, чого не було зроблено зі сторони позивача.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові ВП ВС від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

У даній справі позивачем не доведено, які, чим саме та ким порушені його права. Не підтверджено позивачем й того, що дійсно існують певні перешкоди для реалізації ним особистих немайнових чи майнових прав.

Тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і у разі відмови у позові вони покладаються на позивача. Додатково суд зазначає, що позивач надав суду докази лише про сплату судових витрат, не надавши суду доказів щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Тому у суду немає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСББ «Варшавка 7» про відновлення первісного стану місця загального користування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_5 ).

Відповідачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_6 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 11 листопада 2022 року.