Номер провадження: 22-ц/813/498/22
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рибачук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвоката Ковалевського Євгена Володимировича на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 червня 2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Хедайатулла, правонаступника Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання недійсним іпотечного договору та скасування реєстрації іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є бабусею неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від якої вона дізналася, що її батько ОСОБА_4 передав в іпотеку Банку будинок АДРЕСА_1 в забезпечення виконання кредитного договору. На підставі рішення суду, 18.04.2018 року, за матір`ю онуки, ОСОБА_3 було зареєстровано Ѕ вказаного будинку. Отримавши копії документів, ОСОБА_2 встановила, що до укладення спірного іпотечного договору, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою, Хедайатулла не отримав згоди Органу опіки та піклування на укладення угоди, яка стосується права на житло неповнолітньої позивачки. Унаслідок невиконання Хедайатулла своїх зобов`язань за кредитним договором, виникла загроза переходу права власності на спірний житловий будинок від Хедайатулла до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», що тягне за собою припинення права проживання в цьому будинку онуки. Крім того, їй відомо, що у Хедайатулла та ОСОБА_3 на момент укладення спірного договору не було у власності іншого житла, право на яке б мала неповнолітня дитина. З урахуванням наведеного, очевидним є факт порушення законних прав та інтересів позивачки ОСОБА_4 , а також не здійснення заходів щодо захисту прав позивачки збоку її матері ОСОБА_3 , що стало підставою для ОСОБА_2 здійснити самозахист прав своєї неповнолітньої онучки, шляхом звернення з цим позовом до суду.

Разом з тим, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, загальною площею 0,363 га, за цією ж адресою, що належать на праві власності ОСОБА_3 та Хедайатуллі; заборонити Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції, нотаріусам та реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного будинку та земельної ділянки, та заборонити Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції, нотаріусам та реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з іпотечним договором, укладеним 29.03.2007 року між Хедайатулла та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 29.03.2007 року та зареєстрованим за № 1205.

Заява обґрунтована тим, що на даний час ПАТ «Дельта Банк» знаходиться у стадії ліквідації, а тому воно активно здійснює продаж майна та майнових прав, в тому числі здійснює продаж прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, існує загроза, що під час розгляду справи відбудеться продаж права вимоги до Хедайатулла за кредитним договором та за забезпечувальними договорами. Невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити виконання рішення суду, оскільки у державних реєстрах може відбутися реєстрація нового іпотекодержателя і останній може звернути стягнення на спірне майно, право користування якого має неповнолітня позивач. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26 червня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, загальною площею 0,363 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвокат Ковалевський Євген Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 червня 2020 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 13.10.2021 року поновлено представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвокату Ковалевському Євгену Володимировичу строк на апеляційне оскарження ухвали, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.04.2022 року на 14.30 годину.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.04.2022 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвоката Ковалевського Євгена Володимировича про участь у судовому засіданні 26.04.2022 року на 14.30 годину в режимі відеоконференції задоволено. Копію ухвали надіслано всім учасникам справи для ознайомлення.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 26.04.2022 року на 14.30 годину, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час слухання справи в суді апеляційної інстанції набула повноліття, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Хедайатулла до суду не з`явилися.

18.04.2022 року електронною поштою від представника ОСОБА_1 адвоката Гуляєвої Алли Анатоліївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на введення воєнного стану в країні. Адвокат зазначала, що вона вимушена була тимчасово виїхати з міста Одеси до іншого безпечного місця, що унеможливлює її участь у судовому засіданні.

22.04.2022 року електронною поштою від ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що у зв`язку з воєнним станом в країні, вона вимушена була евакуювати свою доньку до безпечного міста. Посилалася на те, що в неї взагалі відсутній зв`язок з її адвокатом і вона зовсім позбавлена захисту з правових питань. В неї відсутня технічна можливість зв`язатися зі своїми рідними родичами і взагалі має місце технічна неможливість участі у відеоконференції. Зазначає, що бажає взяти участь у судовому засіданні особисто та за допомогою захисника. З цих підстав просила відкласти розгляд на іншу дату.

26.04.2022 року електронною поштою від адвоката Єрусланової Тетяни Геннадіївни надійшла заява про відкладення розгляду справи, посилаючись на введення воєнного стану в країні. Адвокат в заяві зазначає, що вона представляє інтереси ОСОБА_3 . При цьому доказів про надання правової допомоги ОСОБА_3 (договору чи ордеру) суду не представила. За таких обставин, суд не може прийняти таку заяву.

Інші учасники справи ОСОБА_2 та Хедайатулла причини неявки не повідомили, заяв/клопотань не подавали.

В судове засідання 26.04.2022 року, яке відбулося в режимі відеоконференції, з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвокат Ковалевський Євген Володимирович, який заперечував проти відкладення розгляду справи.

Порадячись на місці, колегія суддів ухвалила продовжувати розгляд справи, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що справа перебуває в провадженні апеляційного суду з вересня 2021 року.

Всі учасники справи заздалегідь повідомлені про розгляд справи на 26.04.2022 року, зворотні рекомендовані повідомлення містять відмітку про отримання всіма учасниками справи судової повістки, ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Хедайатулла надавався час (строк) на написання відзиву.

ОСОБА_2 яка подавала позов в інтересах онуки ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу, таким чином висловила свою позицію (думку) щодо апеляційної скарги.

Інші учасники справи правом на відзив не скористалися.

В будь-якому випадку, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Хедайатулла не були позбавлені надати суду свої письмові пояснення/додаткові пояснення (якщо такі були) впродовж всього часу перебування справи у провадженні судді, надіславши їх засобами поштового звязку чи на електронну адресу суду або взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, наприклад через систему «Easy Con», в безпечному для кожного місці, навіть зі смартфону.

Посилання сторін, що вони не можуть взяти участь у судовому засіданні через введення на території України воєнного стану не є підставою для відкладення розгляду справи.

Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.

Приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, в якій розглядається процесуальне питання, враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про розгляд справи, відсутність перешкод з боку суду подавати пояснення, заперечення, тощо у письмовому вигляді через відділ поштового звязку або електронною поштою та брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, колегія суддів не вбачає обгрунтованих підстав для відкладення розгляду справи.

Само по собі введення в країні воєнного стану без конкретизації причин неможливості розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.04.2022 року залучено до участі у справі в межах розгляду апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвоката Ковалевського Євгена Володимировича на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 червня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Хедайатулла, Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» про визнання недійсним іпотечного договору та скасування реєстрації іпотеки, правонаступника Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Предметом позову по цій справі є визнання іпотечного договору недійсним та скасування його реєстрації. В будинку, який переданий Хедайатулла в іпотеку Банку, проживає, як зазначає ОСОБА_2 , її онука ОСОБА_1 , в інтересах якої на момент неповноліття дівчини, був поданий позов. Накладення арешту на спірний будинок, на думку заявника, забезпечить його схоронність від можливих дій іпотекодержателя щодо його відчуження або звернення стягнення на майно в рахунок погашення боргу та тим самим усунить онуці можливі перешкоди в користуванні будинком.

Проте, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на будинок, в якому проживає та яким користується онука не відповідає меті забезпечення позову, з якою звернулася позивач.

Верховний Суд в постанові від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19 розяснив, що:

арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна;

заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Крім того, за загальним правилом, наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації права - пункт 6 частини першої статті 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Однак 3 липня 2018 року Верховна Рада прийняла Закон № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (далі - Закон № 2478-VIII), яким четверту статті 24 Закону № 1952-IV доповнено пунктом 7 про те, що:

- відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону «Про іпотеку»;

- наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову повинно бути співмірними із заявленими вимогами та відповідати меті забезпечення позову, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову, як вбачається із заяви про забезпечення позову, є заборона відповідачу іпотекодержателю вчиняти дії щодо відчуження іпотечного майна та звертати на нього стягнення в рахунок погашення боргу.

При таких обставинах, обґрунтованим і достатнім буде застосування такого виду забезпечення позову, як заборона вчинення дій щодо іпотечного майна.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2020 року заборонено Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції, нотаріусам та реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 0, 363 га, яка розташована за цією ж адресою, а також вчиняти дії щодо іпотечного договору.

За таких обставин, ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яка не відповідає меті заявника про забезпечення позову і не є ефективною, підлягає скасуванню, а заява залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» адвоката Ковалевського Євгена Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 червня 2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту скасувати та у забезпеченні позову у цій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 05.05.2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова