Справа № 348/837/20
Провадження № 22-ц/4808/1013/22
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, Надвірнянської районної ради, Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області про визнання рішення виконавчого комітету та свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконними, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Романка Василя Михайловича на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Грещуком Р.П. 30 червня 2022 року про відмову прийнятті уточненої позовної заяви,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, Надвірнянської районної ради, Івано-Франківської області про визнання рішення виконавчого комітету Надвірнянської районної ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконними, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок (1-3).

23.06.2022 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романка В.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.142).

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2022 року в прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Романком В.М., відмовлено (а.с.148).

Не погоджуючись із ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Романко В.М. подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість.

Зазначає, що предметом спору в даній справі є спадкове домоволодіння. 28 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із даною позовною заявою, яку ухвалою суду від 09.06.2020 року залишено без руху. 25.11.2021 року закрито підготовче провадження, без розгляду їх клопотань, викладених у первинній позовній заяві.

Через зміну законодавства і судової практики щодо оскарження рішення та запису державним реєстратором ними було подано уточнюючу позовну заяву. Про постановлення оскаржуваної ухвали їм не було відомо, в судовому засіданні не були присутні.

В період з 25.11.2021 року по 19.05.2022 року з різних причин судові засідання відкладались.

Зазначає, що перед початком судового засідання, яке відбулося 19.05.2022 року, представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Капак В.М. заявив клопотання про залучення до справи Надвірнянської міської ради, яке було задоволено. При обговоренні цього клопотання сторона позивача не заперечувала проти його задоволення, оскільки вважали, що підготовче судове засідання не закінчено і заявили про необхідність уточнення позовних вимог у зв`язку із зміною законодавства в частині скасування реєстраційного запису.

На виконання вказаного завчасно, 23.06.2022 року подали суду уточнену позовну заяву та оригінали поштових квитанцій про направлення учасникам їх копій. Однак, у прийнятті уточненої позовної заяви відмовлено оскаржуваною ухвалою суду обґрунтовуючи тим, що така подана після першого судового засідання та без зазначення поважності причин пропуску.

Зауважує, що поважність пропуску строку подання уточненої позовної заяви полягає у тому, що на судове засідання 25.11.2022 року, коли завершено підготовче провадження, не міг з`явитися через захворювання та перебування на лікуванні, що підтверджує довідкою Надвірнянської ЦРЛ, яку долучає до апеляційної скарги. Сама позивачка перебувала і перебуває на даний час за кордоном.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.157-158, 174-175).

Сторони правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті уточненої позовної заяви, суд свої висновки мотивував тим, що уточнена позовна заява подана представником позивача після першого судового за сідання, тобто з порушенням визначеного законом строку, при цьому поважності причин такого пропуску зазначено не було, дійшов висновку про відмову у її прийнятті.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином вищенаведені норми процесуального закону регламентують принцип диспозитивності судового процесу, згідно з яким особа самостійно здійснює свої процесуальні права та обов`язки без втручання суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд у підготовчому судовому засіданні заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Натомість ст. 209 ЦПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії цивільного процесу.

Отже, розгляд справи по суті, за наслідками якого вирішується спір, безпосередньо формується з наслідків підготовчого провадження, в якому остаточно визначається предмет спору, характер спірних правовідносин, позовних вимог та склад учасників судового процесу.

Стаття 49 ЦПК України визначає процесуальні права та обов`язки сторін, які є рівними.

Водночас, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог частини 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно ч. 1 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Отже, наведені вище норми не передбачають права позивача на звернення до суду із уточненою позовною заявою.

Натомість, позивач має право подати письмову заяву про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, про зміну предмету або підстави позову, клопотання про залучення співвідповідача або заміну первісного відповідача належним відповідачем, про залучення третіх осіб, однак лише до закінчення підготовчого засідання.

В даному випадку з матеріалів справи встановлено, що ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.40).

19.06.2020 року позивач ОСОБА_1 подала уточнення до позовної заяви згідно ухвали суду від 09.06.2020 року про залишення позовної заяви без руху (а.с.43).

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2020 року відкрито провадження по даній справі (а.с.46).

30.07.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Капак В.М. подав відзив на позов (а.с.55).

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2021 року, із врахуванням ухвали від 30.11.2021 року про виправлення описки, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 116, 117).

19.05.2022 року залучено по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Надвірнянську міську раду Івано-Франківської області (а.с.134).

23.06.2022 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романка В.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просив поновити строк позовної давності та визнати недійсними рішення виконавчого комітету Надвірнянської районної ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконними, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок (а.с.142).

Більшість викладених у цій заяві вимог по суті співпадають із вимогами, викладеними у первісній заяві, за виключенням визнання права власності на більшу частину будинку, тому доводи апеляційної скарги про те, що заява про збільшення позовних вимог подана у зв`язку із зміною законодавства не заслуговують на увагу.

Суд зауважує, що строк підготовчого провадження не може бути поновлений судом навіть за наявності поважних причин, що зумовлено, зокрема, необхідністю дотримання принципів стадійності цивільного процесу та правової визначеності, а також метою недопущення зловживання процесуальними правами тією чи іншою стороною. Подана позивачем уточнена позовна заява, яка не відповідає вимогам статей 49, 51 ЦПК України та не передбачена нормами чинного ЦПК України, а тому не може бути прийнята до розгляду судом.

Таким чином, суд вірно зазначив, що позивачем подана уточнена позовна заява, яка не відповідає вимогам статей 49, 51 ЦПК України та не передбачена нормами чинного ЦПК України, з пропущенням визначеного законом строку та без зазначення поважності причин пропуску, а тому в її прийнятті вірно відмовлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування оскарженої ухвали немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Романка Василя Михайловича залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2022 року про відмову прийнятті уточненої позовної заяви без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 15 вересня 2022 року.