Провадження № 2/369/533/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 31 жовтня 2017 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/12172/16 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2017 року № 161/9338/17 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 15 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття задоволено у повному обсязі. На підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист № 161/9338/17 від 18 жовтня 2017 року, який подано позивачкою для примусового виконання до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві та відкрито виконавче провадження. Проте, відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за період з 15 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 9м. Київ, станом на 23 червня 2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 19 708,00 грн. Загальна сума заборгованості неустойки (пені) по сплаті аліментів складає 7271,02 грн. Представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 )неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 15 червня 2017 року по 30 червня 2020 року врозмірі 7 271,02 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатовим Д.Д. від 05 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

05 листопада 2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 15 червня 2017 року по 30 червня 2020 року складає 162 911 грн. 23 коп. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 15 червня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 162 911 грн. 23 коп. та покласти на відповідача судові витрати.

19 листопада 2020 року на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій зазначив, що в повному обсязі сплатив заборгованість, тому просив суд долучити до матеріалі справи копію заяву на відправку переказу від 18 листопада 2020 року та копію квитанції про переказ готівки № від 18 листопада 2020 року на суму 19 708,00 грн., які долучив до заяви. Крім того, просив суд у зв`язку з погашенням заборгованості по сплаті аліментів закрити провадження по справі № 369/12500/20.

26 березня 2021 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що з моменту подання позову пройшло 6 місяців та станом на сьогодні заборгованість зросла, що підтверджується новим розрахунком заборгованості № 55053030 від 19 березня 2021 року виданим старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. В зв`язку з чим вважає за необхідне провести перерахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та збільшити розмір позовних вимог. Загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 15 червня 2017 року по 25 березня 2021 року складає 171 925,16 грн. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 15 червня 2017 року по 25 березня 2021 року в розмірі 171 925 грн. 16 коп.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2021 року, ухвалою від 08 жовтня 2021 суддею Фінагеєвою І.О. прийнято справу до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано.

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задоволено, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнено аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 15 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №161/9338/17, який було подано позивачкою для примусового виконання до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

06 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Телейчук Тетяною Олексіївною на підставі виконавчого листа №161/9338/17, виданого 18 жовтня 2017 року, відкрито виконавче провадження № 55053030.

Відповідно до Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 19 березня 2021 року, наданого старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В., загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 березня 2021 року становить 6 415,00 грн.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно із частин 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами першою, другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Позивачем надано розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за спірний період в розмірі 171 925 грн. 16 коп.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Так, відповідно до роз`яснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

Отже, при вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, як і доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем 19 березня 2021 року, заборгованість відповідача зі сплати аліментів за спірний період становить 6 415 грн. 00 коп.

Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 6 415 грн. 00 коп., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 березня 2021 року.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач за подання позову про стягнення неустойки (пені) прострочення сплати аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому наявні підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 192, 194, 196 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 15.06.2017 року по 25.03.2021 року у розмірі 6 415 (шість тисяч чотириста п`ятнадцять ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя І.О. Фінагеєва