Справа № 304/1092/21 Провадження № 2/304/62/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання Галас А.Ю.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу №304/1092/21 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Шевченко Вікторії Сергіївни до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини,

В С Т А Н О В И В:

адвокат Шевченко В.С. звернулася до суду з вищезазначеним позовом в інтересах ОСОБА_1 , який мотивує тим, що остання з 28 липня 2007 року по 23 липня 2019 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Вказує, що на даний час позивач вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_4 »; дитина проживає у новій родині, має добрі відносини з новим чоловіком матері. Крім цього представник зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки, нехтує такими, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням, не піклується про стан здоров`я дитини, не забезпечує належні умови для зростання та розвитку, а своїм негативним ставленням до позивача негативно впливає на неповнолітню дитину. За наведених обставин позивач бажає змінити прізвище доньки з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 », а оскільки відповідач проти цього заперечує, тому змушена вирішити спір у судовому порядку. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник неодноразово направляла суду заяви, в яких просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, попередньо направив до суду заяву, не підписану електронним цифровим підписом, в якій не заперечив проти зміни прізвища дитини, оскільки дитина не від нього, а також просив не викликати його у судове засідання, тому що перебуває за кордоном.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту позовної заяви видно, що позивач ОСОБА_1 з 28 липня 2007 року до 23 липня 2019 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 15 жовтня 2019 року, її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Як зазначено у позові шлюб між сторонами розірвано рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 14 травня 2020 року, позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».

Представник позивача у позовній заяві посилається на те, що позивач вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », дитина проживає у новій родині, має добрі відносини з новим чоловіком матері. Також зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки, нехтує такими, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням, не піклується про стан здоров`я дитини, не забезпечує належні умови для зростання та розвитку, а своїм негативним ставленням до позивача негативно впливає на неповнолітню дитину.

В той же час дані доводи суд не може вважати обґрунтованими, оскільки жодними доказами такі не підтверджені.

Окрім того, суду не надано висновок органу опіки та піклування, щодо доцільності зміни прізвища дитини, у якому б була обґрунтована необхідність зміни прізвища дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16-ц, тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив`язаності до членів її сім`ї.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про зміну прізвища дитини, представник позивача стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, та те, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, однак суд з цим не погоджується, оскільки зазначені у позовній заяві обставини не підтверджуються відповідними доказами.

Окрім того, прізвище дитині, як зазначено у статті 145 СК України, присвоюється при вчиненні запису акта про народження. Реєстрацію прізвища дитині провадять органи РАЦСу, коли між батьками досягнута про це згода. Прізвище присвоюється дитині на все життя. Оскільки батьки мають однакові права щодо своїх дітей незалежно від того, з ким із них проживають діти, то для зміни прізвища дитини потрібна згода обох батьків. Дати згоду на зміну прізвища без згоди другого з батьків можливо лише за наявності умов, коли створилися незвичайні обставини у житті дитини і якщо її інтереси вимагають зміни її прізвища.

Посилання представника позивача на те, що позивач вдруге вийшла заміж і дитина проживає у новій родині, а батько не бере участі у вихованні доньки, суд не може вважати незвичайними обставинами, що створилися у житті дитини, при тому, що такі твердження жодними доказами не підтверджені.

Вирішуючи позовні вимоги, суд приймає до уваги те, що згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою, статтями 5, 9 Конвенції встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 28 ЦК України, ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частиною 5 статті 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано достатньої кількості доказів на підтвердження обставин справи, а саме що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не навідується до дитини та матеріально не забезпечує.

Щодо заяви, яка надійшла до суду електронною поштою нібито від відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, то суд не вважає таку заяву електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, оскільки не містить електронного цифрового підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19 та від 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21.

Суд зазначає, що відповідачем подано до суду вказану електронну заяву про визнання позову, однак такий електронний документ не посвідчено ні електронним цифровим підписом, ні не подано електронний доказ в паперових копіях посвідчених у порядку, встановленому законом.

При цьому суд також бере до уваги те, що жодне поштове відправлення відповідачу не доставлено, такі повернуті на адресу суду через відсутність адресата за вказаною у позові адресою, до того ж представник позивача у позові вказує про заперечення відповідача ОСОБА_2 проти зміни прізвища дитини.

Оскільки копії згаданих електронних доказів не посвідчено, тому такі не можуть виступати доказами, одержаним з дотриманням порядку, встановленого законом.

З огляду на висновок суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 7, 24, 141, 145, 148 СК України, ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

у позові представника ОСОБА_1 адвоката Шевченко Вікторії Сергіївни до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Шевченко Вікторія Сергіївна; місцезнаходження: 89502 Закарпатська область Ужгородський район м. Чоп, вул. Б.Хмельницького, 9.

Відповідач: ОСОБА_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Чепурнов В. О.