справа №176/436/22
провадження №2/176/349/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

за участю секретаря Петренко Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" з третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу, визнання споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом до АТ Оператор газорозподільної системиДніпропетровськгаз, з низкою вимог, а саме просять:

-визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .

-зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .

-визнати незаконним встановлений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для позивачів.

-зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з 01.10.2016 року поновити для позивачів, як споживачів природного газу режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

-визнати право позивачів на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» .

-зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» в строк до 01.01.2023 року за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі є споживачами послуг АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з розподілу природного газу для побутових споживачів. Доказом фату приєднання всіх споживачів що проживають в будинку АДРЕСА_1 до Типового договору з розподілу природного газу є щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. У зв`язку з цим, слід констатувати, що права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави та, що предметом даного спору є однорідні права та обов`язки. У листопаді 2016 року позивачам стало відомо, що відповідач встановив позивачам на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальнобудинковий вузол обліку газу та почав нараховувати об`єми використаного природного газу згідно з показаннями загальнобудинкового приладу обліку газу. В свою чергу відповідач не уклав договору на зняття показань будинкового вузла обліку, не склав акт балансового розмежування зі схемою та акт зняття первинних показників лічильника. Такі дії відповідача, на думку позивачів, ставлять у нерівне становище побутових споживачів цього будинку, перед іншими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, які обладнані індивідуальними лічильниками газу. На думку позивачів, дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирних лічильників газу побутовим споживачам, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , вчинені з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу, що змусило їх звернутись із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

19 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив представника Акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» Анни Ліжник, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з метою захисту порушеного права, про що надає суду відповідну заяву про застосування позовної давності. Окрім цього, дану позовну вимогу заявили власники лише десяти квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Будь-яких документів, що надавали б право позивачам діяти від імені всіх власників інших квартир вказаного багатоквартирного будинку до позовної заяви не додано. Вказана позовна вимога взагалі не обґрунтована у позові ані доводами, ані посиланням на норми чинного законодавства, які б підтверджували означене бажання позивачів, ані відповідними доказами, а отже, є такою, що також не підлягає задоволенню. Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №391 зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 22.12.2016 №2344, було затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, відповідно до якого, у розділі І передбачено встановлення будинкового ВОГ, які закладені в тариф на розподіл природного газу, в якому серед інших, наявний і будинок позивачів за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, АТ «Дніпропетровськгаз» не може відступати від положень, встановлених планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 року. На виконання вимог вказаного плану розвитку, за рахунок відповідача за адресою позивачів було встановлено загально будинковий вузол обліку природного газу за проектом, розробленим ТОВ «Дніпрогаз проект». Вказаний лічильник газу введено в експлуатацію 30.04.2017, а отже він є належним приладом обліку, встановленим з дотриманням норм чинного законодавства, що регулює встановлення та використання загально будинкового ВОГ. А тому повторне встановлення індивідуального лічильника за кошти відповідача призведе до нівелювання критерію державної політики стосовно економічної доцільності діяльності операторів газорозподільної мережі, спрямованої на встановлення лічильників газу та подальшого здійснення комерційного обліку природного газу. Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що у квартирі АДРЕСА_2 у позивача ОСОБА_2 газопостачння (розподіл природного газу) припинено з 12.03.2021 року. У позивача ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_3 того ж будинку газопостачання припинено з 20.10.2016 року, у позивача ОСОБА_6 квартира АДРЕСА_1 , газопостачання припинено з 12.03.2021 року, у позивача ОСОБА_9 , квартира АДРЕСА_4 газопотсачання припинено з 21.07.2001 року. Отже за вказаними об`єктами відсутнє фактичне споживання природного газу, а відповідно до цього відсутні і нарахування за спожитий газ. Тому незрозуміло про який незаконно встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу ведуть мову дані позивачі в позовній заяві. Взагалі позивачами не додано жодного доказу щодо здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ за встановленими тарифами, в яких передбачені витрати на встановлення лічильників газу у тому числі індивідуальних, як доказ факту приєднання всіх позивачів до типового договору розподілу природного газу. Відсутні підтвердження, щодо звернення позивачів саме до АТ «Дніпропетровськгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок АТ «Дніпропетровськгаз». Також позовна заява не містить доказів того, що позивачі є співвласниками багатоквартирного будинку в АДРЕСА_1 та які мають право заперечувати проти встановлення такого лічильника. Позовна заява не містить підстав стосовно причин, за яких позивачі не можуть відмовитись від послуги з розподілу або постачання природного газу.

До відзиву представник відповідача додав заяву про застосування до першої позовної вимоги в повному обсязі та четвертої позовної вимоги у виокремленій частині поновлення режиму нарахування природного газу відповідно до встановлених КМУ норм споживання природного газу населенням з 01.10.2016 року по 21.12.2018 року наслідків спливу позовної давності, тривалість якої визначено законодавством у три роки.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, дійшов до наступних висновків.

Статтею 13 ЦПК України, проголошено - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 12 ЦПК України, закріплено - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (АТ «Дніпропетровськгаз») є юридичною особою, основним видом діяльності якої є: Код КВЕД 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний).

Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» є засновником самостійної юридичної особи третьої особи по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), основними видами діяльності якої є Код КВЕД 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний), що також згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» є оператором ГРМ, а третя особа ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» - постачальником природного газу на території Дніпропетровської області.

Зокрема, третьою особою «Дніпропетровськгаз збут» здійснюється постачання природного газу у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який є багатоквартирним.

Судом встановлено, що на виконання вимог постанови НКРЕКП від 24.03.2016 №391, за рахунок відповідача за адресою: бульвар Свободи, буд. 43 м. Жовті Води, Дніпропетровська область, встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за проектом, розробленим ТОВ «Дніпрогаз проект». Вказаний лічильник газу введено в експлуатацію 30.04.2017 року, що підтверджується актом №426 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання.

Нарахування обсягів природного газу за вказаним приладом обліку споживачам будинку почало здійснюватися з 01.05.2017 року.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом пунктів 2, 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору, про укладення якого стверджували позивачі, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Позивачі у своєму позові зазначили, що усі вони є споживачами відповідача. Доказом фату приєднання всіх споживачів що проживають в будинку АДРЕСА_1 до Типового договору з розподілу природного газу є щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ.

Однак, позивачами до позовної заяви не додано жодного доказу їх приєднання до умов вищезазначеного договору зокрема доказів сплати рахунків оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідач же у своєму відзиві зазначає, та підтверджує це відповідними доказами, що у позивача ОСОБА_2 який звертається з приводу квартири АДРЕСА_2 , газопостачання (розподіл природного газу) припинено з 25.04.2019 року з причин того, що газовий прилад не придатний до подальшої експлуатації. Заборгованість на дату відключення складає 1417,97 грн. Метод відключення: встановлено блок пристрою.

У позивачки ОСОБА_6 , яка звертається до суду з приводу квартири АДРЕСА_5 , газопостачання припинено 12.03.2021 року. При цьому, у акті на відключення, споживачем по даній квартирі вказана ОСОБА_11 . Причина відключення за заявою ОСОБА_11 . Метод відключення: встановлено заглушку на вентиль Ф15, встановлення пломби №С53641151.

У позивача ОСОБА_7 , яка звернулась до суду з приводу квартири АДРЕСА_6 , газопостачання (розподіл природного газу) припинено 20.10.2016 року за її заявою.

У позивача ОСОБА_9 , яка звертається до суду з приводу квартири АДРЕСА_7 газопостачання (розподіл природного газу) припинено 21.07.2001 року за її заявою опломбовано ввід на ПГ4.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Тобто, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на час звернення до суду з даними позовними вимогами не можуть вважатись споживачами послуг, які надає відповідач.

Щодо інших позивачів, то останні не додали до позовної заяви будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вони приєднались до умов публічного договору з розподілу природного газу оскільки доказів споживання та/або щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ та його розподіл вони до позовної заяви не додали.

Матеріали справи містять лише копії паспортів позивачів, що підтверджують лише факт їх реєстрації за вказаними адресами та не доводять ні факту підключення їх квартир до мережі газопостачання, ні факту приєднання до публічного договору з розподілу природного газу.

Докази того, що позивачі є споживачами послуг відповідача мають суттєве значення для вирішення даної справи, оскільки оспорюються відповідачем та з огляду на наступне.

Права та обов`язки споживача чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VI «Права і обов`язки постачальника».

Нарахування оплати за природний газ здійснюється позивачу відповідно до показань газового лічильника.

Статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № З533-VI встановлено, що у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Правила комерційного обліку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до п. 1 Глави 5 Розділу 9 Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. Пунктом 4 розділу 1 глави X Кодексу газорозподільних систем визначено, що передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Пунктом 4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, передбачена можливість встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу на багатоквартирний будинок.

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533- VI визначені правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Стаття 1 цього Закону визначає, що вузол обліку природного газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами; лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього.

Пунктом 4 глави 1 розділу IX Кодексу ГРС визначено, що комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними суб`єктами ринку природного газу.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Кодексу ГРС передбачено, що межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

Пунктом 2 глави 5 розділу III Кодексу ГРС передбачено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

У той же час чинним законодавством не передбачено неможливість використання загальнобудинкового лічильника, а також не передбачено неможливості здійснення нарахування за показниками комерційних вузлів обліку газу до моменту укладання актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін - між оператором ГРМ та власниками (балансоутримувачами, управителями, тощо), адже відповідно до п. 12.7 розділу ХІІ Типового договору розподілу, складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору.

Вже після встановлення на будинку позивачів загальнобудинкового вузла обліку газу, а саме у жовтні 2016 року, набрали чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які були внесені ЗУ «Про внесення змін до Закону України» «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу від 21.12.2017 №2260-VІІІ. Зазначеними змінами було доповнено статтю 2 Закону другою частиною, якою визначено, що оператори ГРМ оснащують споживачів природного газу фізичних осіб індивідуальними лічильниками газу, а загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку, в порядку визначеному ст.10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Таким чином, за адресою позивачів було забезпечено облік природного газу, відповідно до вимог Закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивачів щодо визнання незаконними дії відповідача, щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни буд. АДРЕСА_1 з метою комерційного обліку спожитого природного газу, та зобов`язання відповідача демонтувати зазначений загальнобудинковий вузол обліку газу задоволенню не підлягають, оскільки позивачами не доведено суду того факту, що вони є споживачами послуг відповідача або співвласниками багатоквартирного будинку та мають право заперечувати проти встановлення такого лічильника. Крім того, необхідно зазначити, що позивачі висуваючи дану вимогу фактично наділяють себе повноваженнями вирішувати це питання одноособово за себе та всіх жителів будинку АДРЕСА_1 та задоволення цієї вимоги може порушити права інших мешканців будинку, які є споживачами природного газу. Крім того, судом було встановлено, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 взагалі не є споживачами послуг відповідача, оскільки за їх квартирами відсутнє фактичне споживання природного газу, а відповідно до цього відсутні і нарахування за спожитий природний газ.

У зв`язку із тим, що у задоволенні даних позовних вимог відмовляється з вищезазначених підстав, суд не приймає до уваги клопотання відповідача про застосування до них строку позовної давності.

Що ж стосується інших вимог позивачів, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Якщо споживачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники таким споживачам суперечила б вимогам законодавства та порушила права останніх.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17.

Однак, як встановлено судом вище, позивачі не довели, що є споживачами послуг відповідача, сплачували рахунки, виставлені відповідачем у яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу у тому числі безпосередньо індивідуальних, а також звертались до АТ «Дніпропетровськгаз» із заявами про забезпечення та встановлення їм індивідуальних лічильників газу за рахунок останнього. Крім того, в ході судового розгляду, судом було встановлено, що у деяких позивачів у квартирах взагалі відсутнє газопостачання, а відповідно до цього відсутні і нарахування за спожитий природний газ, а отже і сплата.

У зв`язку із цим у суду немає підстав і до задоволення позовних вимог у частині визнання незаконним встановлений відповідачем режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для позивачів, оскільки судом не встановлено чи були взагалі включені квартири позивачів у режим цих нарахувань. Також, з підстав, викладених вище, не можуть бути задоволені вимоги позивачів щодо визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками та зобов`язання відповідача встановити їх у квартири останніх.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі, з огляду на їх недоведеність.

Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави, відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 12, 141, 209, 263-268, 279ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" з третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу, визнання споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Учасники справи.

-ОСОБА_1 : АДРЕСА_8 .

-ОСОБА_2 : АДРЕСА_9 .

-ОСОБА_3 : АДРЕСА_10 .

-ОСОБА_4 : АДРЕСА_11 .

-ОСОБА_12 : АДРЕСА_12 .

-ОСОБА_6 : АДРЕСА_13 .

-ОСОБА_7 : АДРЕСА_14 .

-ОСОБА_8 : АДРЕСА_15 .

-ОСОБА_9 : АДРЕСА_16 .

-ОСОБА_10 : АДРЕСА_17 .

-Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (юридична адреса: м. Дніпро, вулиця Шевченка, будинок 2, ).

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (юридична адреса: м. Дніпро, вул. Поля, 2 А-2, )

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА