Справа №185/8009/20
Провадження № 2/0198/9/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року смт. Юр`ївка

Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Білинського М.В., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Шчекіч І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договіру довічного утримання, укладеного та посвідченого 08.06.2019 року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-576; визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , права власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; стягнення з відповідачів солідарно понесені позивачем судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 08 червня 2019 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_3 (з одного боку) та відповідачем ОСОБА_2 (з другого боку), був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого, позивач та відповідач ОСОБА_3 передали у власність відповідачу ОСОБА_2 належний їм на праві приватної власності житловий будинок (кожен по Ѕ частині), а відповідач ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати позивача та відповідача ОСОБА_3 довічним утриманням у вигляді :

-житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у житловому будинку;

-щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря), приносити особисто продукти харчування три рази на тиждень. У разі спорів з приводу достатності харчування раціон складає дієтолог чи лікар, надання побутових послуг, забезпеченням належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів (набувач відповідач ОСОБА_2 повинен купувати і приносити особисто ліки два рази на тиждень);

-оплати за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеному будинку відчуджувачів. Набувач (відповідач ОСОБА_2 ) повинен особисто кожного місяця оплачувати рахунки за комунальні послуги.

Однак, як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 жодного разу з дати посвідчення договору не принесла продукти харчування позивачу.

Намагання позивача з`ясувати у відповідача ОСОБА_2 причини невиконання нею умов договору (як стверджує позивач) не дали результатів відповідач ОСОБА_2 уникає спілкування з ним.

Позивач направляв відповідачам письмові пропозиції (рекомендованими листами) про врегулювання спору в досудовому порядку (розірвання договору у нотаріуса), однак відповіді не отримав.

У зв`язку з вказаним, він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року дану цивільну справу (після відставки судді ОСОБА_4 ) було прийнято до свого провадження суддею Білинським М.В. та призначено підготовче засідання у справі.

02.12.2021 року проведено підготовче засідання, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду, задоволення клопотання про виклик свідків.

Відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 77-80), в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, навівши наступні доводи:

-позивач не надав суду достатніх, допустимих доказів недотримання нею умов договору (в частині забезпечення харчуванням);

-стверджує, що з 2003 року і до вересня 2020 року проживала разом з позивачем (її вітчимом) та відповідачем ОСОБА_3 (її матір`ю), в період спільного проживання за свої кошти купувала продукти та готувала їжу;

-звертає увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_3 (за договором один із двох відчуджувачів будинку) не має до неї жодних претензій з приводу невиконання умов договору;

-висловлює довод, що (на її думку) без волевиявлення ОСОБА_3 (учасниці договору) такий договір не можливо розірвати у принципі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили його задовольнити, відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, відповідач ОСОБА_3 жодного разу не з`явилася до суду, жодних документів (відзиву, зустрічного позову, клопотань, тощо), які б давали можливість зрозуміти її позицію з приводу позовних вимог до суду не надходило.

Судові дебати (12.07.2022 року) проведено без участі відповідачки ОСОБА_2 , при цьому суд виходив з наступного:

-загалом справа знаходиться на розгляді в судах майже 2 роки (13.11.2020 року позовна заява зареєстрована в суді), судовий розгляд та перехід до дебатів відбувся 10.02.2022 року (незадовго до оголошення воєнного стану), після цього відповідачка ОСОБА_2 виїхала в Польшу та надсилала звідти клопотання про відкладення розгляду справи (до завершення бойових дій та її повернення в країну);

-сторона позивача не погоджувалася з цим, наполягала на завершенні розгляду справи (письмове клопотання (т. 2 а.с. 69). Суть клопотання зводиться до того, що судовий розгляд вже завершено, у відповідачки були усі можливості надати суду свої доводи, докази, заперечення, що вона і зробила; не скористалася можливістю взяти участь в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку (до речі, суд пропонував її це в своєму листі (т. 2 а.с. 60,63), або через представника; неодноразово стверджувала, що їй зрозумілі її процесуальні права. Крім цього сторона позивача висловила думку про те, що сторони поставлені судом в нерівні умови, адже одна сторона прибуває до суду, а інша (мотивуючи це воєнним станом), не з`являється в судові засідання;

-задоволення попереднього аналогічного клопотання відповідача (т. 2 а.с. 43) і оголошення тривалої (понад 1,5 місяці) перерви в судовому засіданні не дало бажаного результату участі відповідачки в судовому засіданні;

-поряд з правом відповідачки особисто прийняти участь в судових дебатах (висловити свої доводи) існує і право позивача впродовж двох років перебування справи в судах отримати судове рішення (і на даний час це право порушується).

Таким чином, з урахуванням думки інших учасників справи, зважаючи на те, що позиція відповідача ОСОБА_2 викладена у відзиві на позов, вона надала свої пояснення в судових засіданнях, скористалася правом на виклик та допит свідків, наданні суду доказів, задала запитання протилежній стороні, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (які й так порушені), яка перебуває у провадженні суду тривалий час, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши позивача та його представника, відповідача ОСОБА_2 (у попередніх засіданнях), допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

-14.10.2003 року позивач та відповідач ОСОБА_3 купили житловий будинок АДРЕСА_1 . Кожен набув по Ѕ частині будинку (т. 1 а.с. 10);

-08.06.2019 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_3 (з одного боку) та відповідачем ОСОБА_2 (з другого боку), був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого, позивач та відповідач ОСОБА_3 передали у власність відповідачу ОСОБА_2 належний їм на праві приватної власності житловий будинок (кожен по Ѕ частині), а відповідач ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати позивача та відповідача ОСОБА_3 довічним утриманням у вигляді :

житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у житловому будинку;

щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря), приносити особисто продукти харчування три рази на тиждень. У разі спорів з приводу достатності харчування раціон складає дієтолог чи лікар, надання побутових послуг, забезпеченням належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів (набувач відповідач ОСОБА_2 повинен купувати і приносити особисто ліки два рази на тиждень);

оплати за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеному будинку відчуджувачів. Набувач (відповідач ОСОБА_2 ) повинен особисто кожного місяця оплачувати рахунки за комунальні послуги.

- в листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом (позовна заява уточнювалася т. 1 а.с. 58-59).

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 , принаймні з вересня 2020 року не виконує взятий на себе (згідно договору довічного утримання) обов`язок в частині забезпечення позивача щоденним триразовим харчуванням та особисто приносити для останнього продукти харчування.

Дану обставину відповідач ОСОБА_2 сама підтвердила в судовому засіданні, пояснивши при цьому, що була змушена покинути будинок, оскільки позивач її фізично вигнав і більше в будинок не пускав (зокрема, вказала, що ганявся за нею з сокирою, створив нестерпні умови).

Позивач при цьому підтвердив факт існування між ним та позивачкою ОСОБА_2 неприязних стосунків, однак пояснив їх як раз невиконанням договору з боку позивачки ОСОБА_2 , те що проганяв ОСОБА_2 з будинку заперечив.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх слів (про те, що вигнав з будинку, цим самим позбавивши можливості виконувати умови договору), хоча стверджувала, що зверталася з приводу агресивних дій позивача до поліції, проте на відповідному етапі судового процесу документи на підтвердження цієї обставини суду не надала.

Дана обставина (не виконання взятого на себе обов`язку по забезпеченню харчуванням та продуктами позивача, принаймні з вересня-жовтня 2020 року) косвенно підтверджується і наданою позивачкою довідкою Вербуватівського старостинського округу (т. 1 а.с. 82). Згідно цього документу, відповідач ОСОБА_2 проживала у спірному будинку без реєстрації з 2003 року по вересень 2020 року.

Допитана у якості свідка громадянка ОСОБА_5 пояснила суду наступне:

-до кінця 2020 року ОСОБА_2 проживала у спірному будинку та займалася там господарством;

-щоб позивач виганяв ОСОБА_2 з будинку свідок не бачила, про насильство по відношенні до ОСОБА_2 вона знає виключно зі слів самої ОСОБА_2 , очевидцем цього не була;

-свідок підтвердила, що на даний час між ОСОБА_2 та позивачем неприязні стосунки, причина цього їй не відома, вона не втручається в конфлікт.

Дану особу у якості свідка було допитано за клопотанням відповідача ОСОБА_2 і навіть цей єдиний свідок зі сторони відповідача не спростувала доводів позивача.

Від допиту у якості свідків інших осіб, про допит яких відповідачка ОСОБА_2 клопотала (і це клопотання було задоволено судом), вона відмовилася в судовому засіданні.

Як одним із доводів своєї правоти позивач навів у судовому засіданні те, що відповідач ОСОБА_2 не оплачувала комунальні послуги, хоча згідно договору довічного утримання була зобов`язана це робити. На підтвердження своїх слів надав суду копії (і оригінали, які були оглянуті судом в засіданні) квитанцій про оплату комунальних послуг (т. 1 а.с. 176-185). Дані платежі було здійснено позивачем та відповідачем ОСОБА_3 . Відповідачка ОСОБА_2 , у свою чергу, стверджувала, що також оплачувала комунальні послуги, однак жодної квитанції (або іншого підтверджуючого документу), на відповідному етапі судового провадження суду так і не надала (причому за будь-який період, включаючи період до вересня 2020 року).

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не є безпідставними відповідач ОСОБА_2 порушила умови договору щодо пожиттєвого утримання позивача.

Разом з цим позов не може бути задоволений повністю, оскільки позивач є лише одним із двох відчуджувачів за договором (йому належить Ѕ частина будинку). Відповідач ОСОБА_3 не висловила бажання до розірвання договору, а розривати договір щодо її частини у спірному будинку всупереч її волі суд не вправі, вона вправі розпоряджатися своєї власністю на власний розсуд (ст. 41 Конституції України).

Сторона позивача на уточнююче запитання головуючого (судове засідання від 12.07.2022 року) не навела переконливих доводів чому саме договір повинно бути розірвано повністю (з посиланням на законодавчу норму, або хоча б офіційне роз`яснення ВСУ, ВС, рішення КСУ, правову позицію судів касаційної інстанції, тощо), доводи звелись до непереконливих посилань на родинні зв`язки (мати-донька) між відповідачами.

Суд не погоджується з доводом відповідачки ОСОБА_2 (наведеним у відзиві) про те, що без волевиявлення ОСОБА_3 - учасниці договору (слід розуміти, бажання розірвати договір) такий договір не можливо розірвати у принципі, оскільки згідно ст. 41 Конституції України (закону прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Так, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 не можна обмежувати в праві розпорядження своєю власністю (результатами своєї праці). Принаймні відповідачка ОСОБА_2 (у своєму відзиві) не навела обгрунтованих доводів протилежного (з посиланнями на нормативно-правові акти, рішення ВСУ, КСУ або позиції ВС (на підтвердження своєї правоти).

Приймаючи рішення, суд враховує і те, що розірвання договору довічного утримання в частині Ѕ частини житлового будинку, яка належить позивачу, не позбавляє відповідача ОСОБА_2 можливості в подальшому стягнути з позивача матеріальні витрати, які вона (можливо) понесла у зв`язку з діями по виконанню згаданого договору (за наявності достатніх і допустимих доказів).

Щодо стягнення судових витрат. Позивачем сплачено 1890,30 грн. судового збору (т. 1 а.с. 3-4, 158-159) та 600 грн. за правову допомогу (т. 1 а.с. 46). Позивач (у позові) просить стягнути понесені ним судові витрати в солідарному порядку з обох відповідачів.

Згідно положень ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 141 ч. 2 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (прийнято рішення розірвати договір щодо Ѕ частини спірного будинку), то і Ѕ частина сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Щодо можливості стягнення судових витрат з позивачів солідарно, суд зазначає наступне - солідарна відповідальність до судових витрат не застосовується. Згідно вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання, а чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат.

На запитання головуючого (в засіданні від 12.07.2022 року) сторона позивача не змогла навести суду посилання на норму закону, або на практику ВС України (Постанову Пленуму ВСУ, офіційне роз`яснення), яким би обгрунтовувалася необхідність прийняття судом саме такого рішення. При цьому змінила свою позицію повідомила, що це питання для них не принципове і вони покладаються на рішення суду.

Отже, з відповідачів (з кожного окремо) слід стягнути по 50% відсотків грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача.

Розмір оцінки наданої позивачу правової допомоги 600 грн. суд (приймаючи до уваги кількість проведених судових засідань у яких брала участь представник, кількість складених документів позов, запити, клопотання) не вважає завищеним. Понесення позивачем даних витрат підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордеру (т. 1 а.с. 45-46).

Керуючись ст. 89,133,141,258-265,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 08.06.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (відчуджувачі) та ОСОБА_2 (набувач), посвідчений державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М., зареєстрований в реєстрі за №2-576 в частині відчудження на користь ОСОБА_2 Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на відшкодування сплаченого судового збору по справі 472, 58 грв. (чотириста сімдесят дві грн., 58 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на відшкодування сплачених витрат на правову допомогу 150, 00 грв. (сто п`ятдесят).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на відшкодування сплаченого судового збору по справі 472, 58 грв. (чотириста сімдесят дві грн., 58 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на відшкодування сплачених витрат на правову допомогу 150, 00 грв. (сто п`ятдесят).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п. п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, відповідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення складено та підписано 12 липня 2022 року.

Суддя М. В. Білинський