Справа № 490/7835/21
н/п 2/490/4321/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Черновій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У вересні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить:
розірвати шлюб, укладений між ними;
стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Справа призначалася до розгляду на 13 грудня 2021 року та на 17 січня 2022 року.
У судове засідання 17 січня 2022 року сторони не з`явилися не повідомивши суд про причини неявки. Позивач просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує.
Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомленого відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
14 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1.
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України).
Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України).
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України).
За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України).

Як зазначає позивач, сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, позивач примиритися не бажає, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, наносить побої та шкоду сімейному майну. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивача.

Тому позов слід задовольнити та розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Суд зазначає, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 Сімейного кодексу України).

Щодо позовний вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із способі утримання батьками неповнолітньої дитини є сплата на її користь аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини. 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина п`ята цієї статті визначає, що розмір аліментів на одну дитину становить ј усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Із матеріалів справи слідує, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю, спір щодо місця проживання дітей між сторонами відсутній.

З огляду на зазначене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір аліментів суд виходить із того, що позивач є працездатною особою, а доказів наявності у відповідача будь-яких захворювань, інших дітей чи будь-яких інших обставин, які б могли бути враховані під час визначення розміру аліментів, матеріали справи не містять.

Відтак суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в розмірі суми платежу за один місяць.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням необхідності задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір за подачу позовної заяви в частині розірвання шлюбу у розмірі 908,00 грн. Також з відповідача на користь держави слід стягнути 908 грн 00 коп. судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1 від 14 січня 2005 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в розмірі суми платежу по аліментах за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп., сплачений за подачу позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн 00 коп. судового збору за подачу позову.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох