МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2022 р. Справа №370/432/22

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі - позивач), звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову посилалась на те, що їй належить 1/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками домоволодіння є: дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/4 частці кожен. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач, проте понад один рік без поважних причин у ньому не проживає, особистих речей не має та не приймає участі у витратах по утриманню будинку. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації місця проживання, що чинить перешкоди їй у розпорядженні її майном, а також позбавляє права на отримання соціальної допомоги.

Ухвалою суду від 21.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, третім особам - строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву.

Копію ухвали від 21.07.2022 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 05.08.2022 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням № 930.

Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав.

Треті особи письмових пояснень щодо позову не подавали.

У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії паспорту, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 01.08.1990 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

Співвласниками вказаного домоволодіння є: дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/4 частці кожен (а.с. 13-24).

З довідки №58 від 18.02.2022 р. Макарівської селищної ради встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 - позивач, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є її дітьми та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - співмешканець, який є відповідачем у справі (а.с. 33). Також факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 19.07.2022 р. (а.с. 43-44).

З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 25.01.2022 р. за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 дійсно на день перевірки 25.01.2022 року не проживає в даному житловому будинку, а в дійсності на даній житловій площі не проживає з вересня 2020 р. по даний час (а.с. 34).

Як вказала позивач, а відповідач не скористалась своїм правом заперечити, відповідач будучи зареєстрованим у житловому будинку, що належить позивачці на праві спільної часткової власності, більше одного року у ньому не проживає, особистих речей у будинку також немає, жодних витрат по його утриманню не несе, добровільно не знімається з реєстрації місця проживання, що чинить їй перешкоди у розпорядженні її майном, а також позбавляє права на отримання соціальної допомоги.

На підтвердження оплати комунальних послуг позивачкою подано відповідні квитанції (а.с. 25-32).

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР.

При цьому, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР.

Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також слід вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання у Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється з-поміж іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із зазначених вище вимог.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, де зареєстрований відповідач, однак більше одного року у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, не несе витрат в утриманні майна, що порушує право позивача на отримання субсидії.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2022 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 .

Суддя Л.В. Білоцька