печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Остапчук Т.В., при секретарі - Луста В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно списаних коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про стягненн з Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» на користь ОСОБА_1 користь, суму безпідставно списаних коштів в розмірі 11671,40 грн. та пеню в загальній сумі 12844,52 грн., а всього - 24515,92 гривні. Стягнути з Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» на користь ОСОБА_1 , пеню за кожен день по першому списанню - 20,43 грн. та по списанню - 21,13 грн., починаючи з 10.12.2019 року і по день винесення рішення судом. Судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послалась на те, що згідно договору комплексного обслуговування фізичної особи № 100252111 від 06.11.2017 року, ОСОБА_1 , є клієнтом АТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Був відкритий картковий рахунок, на який позивач отримувала заробітну плату. 07 серпня 2019 року з карткового рахунку позивача було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів на загальну суму 5933,60 грн. Позивач наголошує на тому, що в цей час вона перебувала за межами України та не користувалася своїм мобільним телефоном, через який могла керувати своїм картковим рахунком. Про це свідчить роздруківка дзвінків оператора мобільного зв`язку. Повернувшись в Україну, позивач дізналася, що з її карткового рахунку зникли гроші в сумі 5933,60 гривень. Відповідач, крім функцій розрахунково-касового обслуговування, також виконував функцію зберігання грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і ніс відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і «грошових коштів» які належать позивачу. Позивач вказує на те, що вона відразу звернулася із письмовою зайвою до Банку, з вимогою повернути їй гроші, які зникли з її рахунку виключно з вини Банку. Також позивач звернулася до Слов`янського відділу поліції, відомості щодо викрадення грошей внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Банк відмовився повертати власні гроші позивачу, отримані як заробітна плата. На письмову вимогу до відповідача про повернення списаних з поточного рахунку грошових коштів та проведення службового розслідування за фактом несанкціонованого списання з мого рахунку коштів, отримала лист від 24 вересня 2019 року про відмову в задоволенні вимог, з підстав несумлінного виконання позивачем, як клієнтом банку, умов зберігання та використання інформації в каналі зв`язку. Але, викладене в листі-відповіді банку не відповідає дійсності. Позивач не зверталася до установи банку із заявою щодо заміни телефонного номеру з метою отримання смс - повідомлень з паролями для проведення операцій по карті в Online Pravex. Позивач наголошує на тому, що вона користувалася і користується з серпня 2018 року № НОМЕР_1 , який є контрактним, а номером НОМЕР_2 ніколи не користувалася. Більш того, взагалі не зареєстрована в Online Pravex та не користувалась сервісом. Раніше, а саме в серпні 2018 року, також стався аналогічний випадок. 08.08.2018 року з карткового рахунку позивача внаслідок незаконних дій працівників банку, безпідставно списано 5737,80 гривень. Позивач одразу ж звернулася до банку, карта за зверненням була заблокована. Після чого, позивач звернулася вже с письмовою заявою про повернення незаконно списаних коштів. Але, гроші не повернули, та навіть не надали будь-якої письмової відповіді. 23 вересня 2018 року мою платіжну картку розблокували. Відразу після цього позивач змінила фінансовий номер телефону з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 . Це номер мобільного оператора Київстар, та є контрактним. Натомість, в своєму листі від 24.09.2019 року відповідач зазначив, що нібито через «особистий кабінет» надійшло звернення щодо зміни телефонного номерк НОМЕР_3 на НОМЕР_2 . Це також не відповідає дійсності, оскільки на той час вже офіційно змінила фінансовий номер на НОМЕР_1 . А про попередній фінансовий телефонний номер « НОМЕР_3 » міг знати лише працівник банку. Отже, двічі мав місце факт несанкціонованого списання з рахунку позивача грошових коштів в загальній сумі 11 671 грн., що також підтверджено відповідями банку виписками з рахунків, а банк покладені обов`язки щодо збереження власних коштів позивача не виконав, чим порушив її право, тому позивач вимушена звернутися до суду. Як зазначає позивач, в Слов`янському відділі поліції ГУ НН в Донецькій області вона зареєструвала заяву про вчинення кримінального правопорушення стосовно дій із її платіжною карткою. На підставі заяви позивачки, зареєстровано кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0001679 від 12.08.2019 року. В судове засідання сторони по справі не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить відмовити. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що клієнт зобов`язаний не розголошувати свій ПІН-код та/або реквізити платіжної картки, не передавати платіжну картку у користування третім особам, надійно зберігати платіжну картку та ПІН-код, вживати необхідні заходи по запобіганню їх пошкодження, втрати, викрадення або використання третіми особами. У випадку розголошення ПІН-коду та/або реквізитів платіжної картки, втрати, викрадення, вилучення платіжної картки клієнт/держатель додаткової платіжної картки зобов`язаний негайно повідомити про це банк для негайного блокування відповідної платіжної картки. Також представник відповідача, заперечуючи проти позову посилався на те, що клієнт несе повну відповідальність за здійснення усіх операцій за рахунком, виконаних з використанням платіжних карток, відкритих до рахунку, у разі втрати, крадіжки, вилучення компрометації платіжної картки або ПІН-коду до моменту блокування платіжної картки. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого. Згідно договору комплексного обслуговування фізичної особи № 100252111 від 06.11.2017 року, ОСОБА_1 , є клієнтом АТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Був відкритий картковий рахунок, на який позивач отримувала заробітну плату. 07 серпня 2019 року з карткового рахунку позивача було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів на загальну суму 5933,60 грн. Позивач наголошує на тому, що в цей час вона перебувала за межами України та не користувалася своїм мобільним телефоном, через який могла керувати своїм картковим рахунком. Про це свідчить роздруківка дзвінків оператора мобільного зв`язку. Повернувшись в Україну, позивач дізналася, що з її карткового рахунку зникли гроші в сумі 5933,60 гривень. Відповідач, крім функцій розрахунково-касового обслуговування, також виконував функцію зберігання грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і ніс відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і «грошових коштів» які належать позивачу. Позивач вказує на те, що вона відразу звернулася із письмовою зайвою до Банку, з вимогою повернути їй гроші, які зникли з її рахунку виключно з вини Банку. Також позивач звернулася до Слов`янського відділу поліції, відомості щодо викрадення грошей внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Банк відмовився повертати власні гроші позивачу, отримані як заробітна плата. На письмову вимогу до відповідача про повернення списаних з поточного рахунку грошових коштів та проведення службового розслідування за фактом несанкціонованого списання з мого рахунку коштів, отримала лист від 24 вересня 2019 року про відмову в задоволенні вимог, з підстав несумлінного виконання позивачем, як клієнтом банку, умов зберігання та використання інформації в каналі зв`язку. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У преамбулі закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" чітко зазначено, що цей закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду за платіжними системами. Пунктом 9,10 Розділу 6 «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян". Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно пункту 37.2. На час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яностакалендарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а такожсплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Твердження відповідача, що кошти списані з вини позивача, оскільки йому відомі правила та інструкція користувача системи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того суду не надано результатів перевірки розгляду заяв. Відповідачем не доведено того факту, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню платіжної картки, персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, з відзиву на позовну заяву вбачається, що вищевказані операції були оцінені банком як не властиві для даного клієнта, та можуть бути здійснені не за бажанням клієнта. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705,емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Встановивши, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив відповідача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково. Верховним Судом України в постанові від 13.05.2015 в справі № 6-71 цс 15 була сформована правова позиція, що висновок про вину користувача, як підставу цивільно-правової відповідальності робиться на підставі обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При вирішенні спору суд приймає до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. В судовому засіданні не встановлено обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. При таких обставинах суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення коштів підлягають задоволенню частково в розмірі 5933,60 грн., які списані з рахунку позивача 07.08.2019 рокута підтверджені в судовому засіданні.Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума коштів в розмірі 5933,60 грн. - несанкціоновано списані кошти. Вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 2759,92 грн підлягають задоволенню, з урахуванням наступного. Відповідно до п.32.3.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що з рахунку позивача відбулося незаконне списання коштів, а відтак у банку виник обов`язок щодо сплати платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором відповідно п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Вимоги позивача, щодо стягнення грошових коштів у розмірі 5737,80 грн, які були списані з рахунку позивача 08.08.2018 року, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів такого списання. Стягнення пені у розмірі 10084,60 грн. за списання грошових коштів 5737,80 грн, також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від першої вимоги. Таким чином, при розгляді справи встановлено порушення прав позивача, відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і не спростовані стороною відповідача, а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1051,00 грн. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 6, 1073 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно списаних коштів - задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 5933,60 грн. Стягнути з Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» на користь позивача судовий збір в розмірі 1051,00 грн. В іншій частині відмовити. Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Дата складання повного тексту рішення 02.01.2023 р.

Суддя Остапчук Т.В.