Справа № 209/2219/21
Провадження № 2/209/146/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря судового засідання - Тимошенко В.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

17 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1. Визнати спільним майном подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., придбаної за (договором купівлі- продажу квартири від 01.03.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №196. Ринкова вартість квартири, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, складає 460 000,00 грн.

2. Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 іта ОСОБА_3 , виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : кожному по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м,, житловою площею 37,75 кв.м.

3.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37.75 кв.м.

4. Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37.75 кв.м.

5. Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , судові витрати, які передбачені Законом України «Про судовий збір» та Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позовні вимоги мотивує тим, що він перебував з ОСОБА_1 у шлюбі з 26.10.2002 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №716. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 лютого 2021 року цей шлюб було розірвано. Відповідно до вимог ч.1 ст.113 СК України, після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

За період шлюбу за спільні кошти ним та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2012 р., ВРП №599285, реєстр №196, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ланко Г.В. була придбана квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м. (надалі - квартира АДРЕСА_2 ). Згідно інформації про вартість квартири наданої суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЛЕКС СТАТУС» від 04.06.2021 р. вартість квартири АДРЕСА_2 складає 460 000,00 грн. Ціна позову складається з 1/2 ринкової вартості трикімнатної квартири - 230 000,00 грн. Ці обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2021 р. та Довідкою про надання інформаційно-консультативних послуг, наданою суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЛЕКС СТАТУС» від 04.06.2021 р. Вказує, що квартира АДРЕСА_2 придбана у період зареєстрованого шлюбу за спільні з відповідачем кошти. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 було оформлено на відповідача. Квартира АДРЕСА_2 являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто його, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Зазначає, що вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просять суд позов задовольнити в повному обсязі. Разом з позовною заявою позивача подав суду клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Ланко Ганни Вікторівни: копію договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2012 р. (серія ВРП №599285), зареєстрованого в реєстрі за №196, за яким ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_1 , та копію заяви ОСОБА_1 , чоловіка ОСОБА_5 , про надання згоди на придбання ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи по суті; були задоволені клопотання відповідача про виклик свідка ОСОБА_6 та клопотання позивача про витребування доказів, яке було подане ним разом з позовом.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Одночасно з поданням позову 16.06.2021 позивача подав суду клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Панко Ганни Вікторівни: копію договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2012 р. (серія ВРП №599285), зареєстрованого в реєстрі за №196, за яким ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_1 , та копію заяви ОСОБА_1 , чоловіка ОСОБА_5 , про надання згоди на придбання ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 .

30.09.2021 відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву (а.с.26-34), згідно змісту якого вбачається, що вона не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяв в повному обсязі, вважає їх незаконними з наступних підстав. Так, згідно з договором купівлі-продажу квартири ВРП №599285 від 1 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В. зареєстрованого в реєстрі за №196, вона є титульним власником квартир АДРЕСА_1 . Зауважує, що 01 березня 2012 року вона з колишнім чоловіком дійсно придбали квартиру АДРЕСА_1 . На той час вона дійсно перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_1 , але звертає увагу суду, що дана квартира була придбана за кошти, які були надані як їй так і позивачеві їхніми батьками, і являлись фактично дарунком кожному, внаслідок чого була придбана дана квартира. Вказує, що вона отримала від батька гроші, які в подальшому були витрачені на придбання квартири, тому вважати, що дана квартира була придбана за кошти, які були спільними сімейними коштами на її погляд невірно, сума грошових коштів, які надав їй особисто її батько на придбання квартири складала 8000 доларів США, тому час придбання квартири з колишнім чоловіком значно перевищувала ту, яку надали її чоловікові його батьки, а саме її батьки надали їй 8000 доларів США, а батьки колишнього чоловіка надали гроші у сумі 4000 доларів США, а квартира була придбана за 12000 доларів США. Отже ствердження позивача, що спірна квартира була придбана саме за їхні сумісні грошові кошти є невірним, та не відповідає дійсності. Стверджує, що квартира була придбана не за їхні сумісні з позивачем грошові кошти, а фактично за отримані кожним із них індивідуальні гроші від їхніх батьків, у зв`язку з тим, що сума грошових коштів наданих її батьками значно перевищувала суму яку надали її колишньому чоловікові на придбання квартири його батьки, то договір купівлі-продажу укладала саме вона і власницею було записано її. Зазначає, що з лютого місяця 2021 року за рішенням суду шлюб між нею та позивачем було розірвано. Від шлюбу у них є спільні діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вона не заперечує проти того, що їхні спільні з колишнім чоловіком гроші були витрачені на придбання меблів та іншого благоустрою придбаної квартири, але спільне проживання в квартирі разом з ОСОБА_1 , що ставиться до неї неприязно та веде себе в побуті протиправно, є неможливим. Добровільне вирішення з ОСОБА_1 спору щодо поділу спільного майна подружжя також є неможливим, бо відповідач ігнорує її права як власниці, так 11.04.2021 року він навмисно побив всі пластикові вікна в квартирі, всі меблі та побутову техніку. ОСОБА_1 відмовляється приймати участь в додаткових витратах на виховання їхньої спільної малолітньої дитини, хоча зобов`язаний це робити відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України. Посилається на ч.3 ст.70 СК України відповідно до якої за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного духовного розвитку та лікування. Зазначає, що аліменти на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надає. Основну частку грошових коштів за які було придбано спірну квартиру було фактично надано її батьком і це достовірно відомо відповідачу. Враховуючи вище викладене, просить суд відступити від рівності часток подружжя у спільному сумісному майні та претендує на більшу порівняно з ОСОБА_1 частку в праві власності на квартиру, оскільки їхні діти, одна з яких малолітня, проживають зі нею, а аліментів, на їх утримання від ОСОБА_1 вона не отримує. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також те що ОСОБА_1 не приймає участі у додаткових витратах, пов`язаних з її вихованням, вважає справедливим відповідно до ч.3 ст.70 СК України при розподілу визнання за нею права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

04.11.2021 позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив (а.с.36-38), згідно якого додатково зазначив, що за період шлюбу за спільні кошти ним та відповідачем було придбане наступне майно - на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2012 р., ВРП №599285, реєстр №196, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м. До придбання спірної квартири, він з відповідачкою проживали разом в квартирі, яка знаходилась в АДРЕСА_3 . Ця квартира належала на праві приватної власності йому, його батькові - ОСОБА_9 та його брату - ОСОБА_10 кожному по 1/3 частині. В січні 2012 року вони продали квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за 12 000 доларів США, та він отримав свою частку в розмірі 4000 доларів США. В подальшому, коли він з позивачкою вирішили купити свою власну квартиру, батько подарував йому 2500 доларів США та при придбані спірної квартири він вніс 6500 доларів США. Вважає, що таким чином він з позивачкою внесли рівні частки грошових коштів при придбані спірної квартири, та ці факти можуть бути підтверджені показами свідків - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Звертає увагу, що спірна квартира є його єдиним житлом, іншої власності у нього не має. Після припинення шлюбних відносин він вже майже рік проживає в гаражі на станції техобслуговування автомобілів, де працює майстром з ремонту автомобілів. Відповідачка не надає йому доступу до квартири, посилаючись на те, що вона згідно документів є власником квартири. Оформлення шлюбних відносин зумовлює виникнення в подружжя особистих майнових та немайнових прав і обов`язків, зокрема вводить спільну категорію стосовно режиму майна - сумісну власність. Норми Сімейного кодексу свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зауважує, що відповідачем не надано доказів, які спростовують презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Відступлення від рівності часток при розподілі спірної квартири у зв`язку з тим, що з відповідачем проживає неповнолітня дитина не може бути застосована, оскільки він вніс рівно половину грошових коштів для придбання спірної квартири, а відтак половина спірної квартири є його особистою власністю. Таким чином, навіть проживання неповнолітньої дитини з одним із подружжя не впливає на розподіл особистого майна. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у справі № 359/898/18 (Постанова ВС від 17 лютого 2021 року). Тим більше, він має намір проживати в спірній квартирі і дитина буде проживати також із ним, тому вважає, що відступлення від рівності часток при розподілі спірної квартири є неприпустимим. На підставі викладеного, просив суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

21.12.2021 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Куценко В.А. надав заперечення у відповідь на відзив (а.с.46-48), в якому додаткового зазначив, що основну частку грошових коштів за які було придбано спірну квартиру було фактично надано батьком відповідачки, і це достовірно відомо відповідачу. Вважає, що існують достатні підстави у суду, щоб відступити від рівності часток подружжя у спільному сумісному майні. В зв`язку з сплатою відповідачкою ОСОБА_1 особистих грошових коштів на придбання даної квартири, розмір яких значно перевищує розмір особистих коштів наданих для придбання квартири позивачем ОСОБА_1 , вважає що наявні достатні підстави для визначення їй судом більшої, порівняно з позивачем ОСОБА_1 частки в праві власності на спірну квартиру, крім того оскільки їхні діти, одна з яких малолітня, проживають з відповідачкою, а аліментів, на їх утримання від позивача вона не отримує. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також те що позивач ОСОБА_1 не приймає участі у додаткових витратах, пов`язаних з їх вихованням, відповідачка вважає справедливим відповідно до ч.3 ст.70 СК України при розподілу визнання за нею права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Просив суд визначити частку ОСОБА_1 у розмірі 2/3 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Визначити частку ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки у праві спільної сумісною власності на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 42.3кв.м. житловою площею 26,8 кв.м. визнавши за ним право власності.

21.12.2021 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Куценко В.А. надав клопотання про допит свідка ОСОБА_6 (том 1 а.с.49), від допиту якого відповідач відмовилася під час проведення судового засідання 09.06.2022, та дану відмову було прийнято судом (а.с.73).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, про що надала письмову заяву.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26.10.2002 ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюбу, який рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.02.2021 було року розірвано (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05.09.2003 виданим ВРАГС Дніпровського РУЮ міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 574 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 31.05.2007 виданим Дніпровським ВРАЦС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №350 (а.с.29,30).

В період шлюбу подружжям було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 01.03.2012 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2021, номер інформаційної довідки 258408458, право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_5 належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу - Панко Г.В., серія ВРП №599285, та зареєстрованого у реєстрі за № 196 (а.с. 10).

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Норми ст. ст.57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Установлено, що спірна квартира набута подружжям в період подружніх відносин.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Таким чином правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, а також оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 30.09.2022 року.

Суддя Т.О. Решетник