РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1267/21

Провадження № 22-ц/4815/925/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: Виконавчий комітет Вараської міської ради,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Терлецького О.М. на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 травня 2022 року, ухваленого в складі судді Бренчук Г.В., у справі № 565/1267/21,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Виконавчий комітет Вараської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у травні 2020 року малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, по причині: діти, які зазнали психологічного насильства, у травні 2021 року продовжено термін перебування на обліку.
Мати ОСОБА_1 не працює, палить цигарки, зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки в присутності малолітніх дітей, не здійснює належний догляд за ними, не забезпечує їх продуктами харчування у достатній кількості, не створює належні умови для проживання та розвитку, не турбується про життя та здоров`я доньок, тобто ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх дітей. Між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_5 в присутності дітей систематично відбуваються конфлікті ситуації із застосуванням фізичного та психологічного насильства.
З ОСОБА_1 проводилась індивідуально-профілактична робота щодо налагодження емоційних контактів між дорослими членами родини, надавались поради щодо шляхів вирішення та уникнення конфліктів у родині. Питання про забезпечення реалізації прав малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з ухиленням матері ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, неодноразово розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. 27 липня 2021 року комісією вирішено рекомендувати органу опіки та піклування затвердити висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей позивач (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати ОСОБА_2 на виховання та спільне проживання; стягнути аліменти з ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 травня 2022 року позов Виконавчого комітету Вараської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено частково.
Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передано органу опіки та піклування (виконавчому комітету Вараської міської ради Рівненської області) для вирішення питання щодо їх влаштування.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, з 15 вересня 2021 року до досягнення дітьми повноліття, що підлягають перерахуванню на особистий рахунок кожної дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Зобов`язано орган опіки та піклування (виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області) відкрити особисті рахунки для малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділенні Державного ощадного банку України для сплати аліментів на їх утримання у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свідомо ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
В апеляційній скарзі, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Зазначає, що судом першої інстанції не оцінено морально-психологічні якості ОСОБА_1 .
Вказує, що первісні позовні вимоги стосувалися лише позбавлення батьківських прав, проте так звані уточнені вимоги вже містили вимогу про передачу дітей батькові на виховання. Така позовна вимога мала б формуватися самим батьком, а не третьою особою, що не відповідає вимогам ст. 48 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Установлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2014 року у справі №565/262/14-ц розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 18 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2021 року у справі № 565/1032/21 припинено з 02 травня 2021 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_4 , відносно якої вона є одинокою матір`ю.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 жовтня 2015 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
12 червня 2018 року ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 .
З березня 2019 по травень 2020 року малолітня ОСОБА_3 була на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, по причині: дитина, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.
У травні 2020 року малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, по причині: діти, які зазнали психологічного насильства, у травні 2021 року продовжено термін перебування їх на обліку.
З метою забезпечення належних умов для проживання, навчання та виховання дітей, уникнення конфліктів та попередження вчинення домашнього насильства у сім`ї ОСОБА_9 , малолітню ОСОБА_3 передано на виховання батькові.
З метою припинення небезпечної ситуації для життя та здоров`я дитини внаслідок неправомірної поведінки бабусі ОСОБА_5 та матері ОСОБА_1 , 05 травня 2021 року працівниками Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та служби у справах дітей тимчасово влаштовано малолітню ОСОБА_4 в сім`ю ОСОБА_10 на підставі її заяви та наказу служби у справах дітей.
Згідно довідки від 12 травня 2021 року ОСОБА_1 перебуває в психоневрологічному кабінеті КНП ВМР «ВБЛ» на консультативному обліку. Діагноз акцентуація особистості, ускладнена алкоголізацією. 02 травня 2021 року була скерована на стаціонарне лікування в КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орліка».
У листі КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орліка» № 864 від 08 листопада 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в даній лікарні сім разів, остання госпіталізація з 27 червня 2021 року по 01 липня 2021 року.
Питання про забезпечення реалізації прав малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з ухиленням матері ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. ОСОБА_1 неодноразово попереджалась про необхідність зміни ставлення до виховання дітей.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 56 від 11 березня 2022 року ОСОБА_2 09 березня 2022 року призваний до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію».
Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради № 272 від 19 серпня 2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Щодо позбавлення батьківських прав
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Апеляційний суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Апеляційний суд виходить з того, що вирішуючи спір, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Установлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, що проявляється у нехтуванні інтересами дітей, відсутністю зацікавленості життям власних дітей, ігноруванням порад педагогів та соціальних працівників, постійних конфліктах з членами сім`ї та іншими особами, зловживання алкогольними напоями та тютюнопалінням, відсутністю мотивації, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків.

Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення її батьківських прав з урахуванням її поведінки не свідчить про її інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку.
Апеляційний суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
Аналізуючи докази у справі, пояснення учасників справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дітей, брати участь у їх вихованні, не вчинила жодних дій аби налагодити відносини із дітьми, матеріально не забезпечує.
Відповідач не надав суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що їй чинились або чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив й оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо дітей.

Щодо стягнення аліментів
Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.
Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Зважаючи на те, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь та утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2021 року до досягнення дітьми повноліття шляхом перерахування сум аліментів на особистий рахунок кожної дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги, що позивач подав уточнену позовну заяву, яку суд першої інстанції прийняв до розгляду з порушеннями норм процесуального права, є обґрунтованими, проте не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, з огляду на таке.
Згідно з первісною позовною заявою позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дітей.
14 лютого 2022 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, згідно з якою просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав, передати їх батьку ОСОБА_2 та стягнути аліменти.
Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України (в редакції на час уточнення позовних вимог) до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Проте згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, тому вирішення судом першої інстанції у цій справі вимоги про стягнення аліментів не є порушенням норм процесуального права, оскільки суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів.
Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Витрати за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Терлецького О.М. залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 травня 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 вересня 2022 року.

Головуючий :

Судді :