Справа № 683/3357/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Цішковського В.А.,

з участю: секретаря Васічевої О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів справу №683/3357/21, №2/683/218/2022 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради і просить скасувати наказ від 08.11.2021 року за № 105/2021-к про відсторонення його від роботи та стягнення на його користь заробіток за час за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 року по день ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що на підставі наказу від 31.08.2000 року призначений на посаду директора Великочернятинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Старокостянтинівської міської ради. 03.11.2021 року від Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради він отримав повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти хвороби COVID-19 або надання довідки про абсолютні протипоказання до щеплення до 05.11.2021 року. За умови ненадання таких документів і не проведення щеплення, його було попереджено про відсторонення від роботи з 08.11.2021 року.

Оскільки щеплення він не бажав робити і довідки про наявність протипоказань до щеплення не надав, тому відповідно до наказу Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №105/2021-к від 08.11.2021 року його відсторонено від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

Вважає наказ про відсторонення його від роботи незаконним і таким, що грубо порушує норми міжнародного законодавства, чинного законодавства про працю та його конституційні права, оскільки для проведення вакцинації проти COVID-19 необхідна лише його добровільна згода. Вказує, що жодним законодавчим актом України не передбачено проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, а тому відсутність у нього такого щеплення не може бути підставою для відсторонення його від роботи.

Тому, просить суд скасувати наказ Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №105/2021-к від 08.11.2021 року про відсторонення його від роботи та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2022 року і по дату ухвалення судом рішення.

Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, у визначений судом строк, подав відзив, у якому заперечив позовні вимоги ОСОБА_1 та просить відмовити у задоволенні його позову, посилаючись на те, що відсторонення його від роботи було здійснено в межах чинного на той час законодавства України. Станом на 08.11.2021 року позивач не надав ні сертифікату про проходження обов`язково щеплення проти COVID-19, ні довідки про абсолютні протипоказання та застереження до проведення такого щеплення. Відмова або ухилення працівника закладу освіти від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 є підставою для його відсторонення від роботи без збереження заробітної плати.

Позивач ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив, у якому просить врахувати, що на момент відсторонення його від роботи жодним регламентуючим документом не встановлено обов`язкової вакцинації проти COVID-19, а тому така вакцинація повинна проводитись лише за його добровільною згодою і ніхто не може його примусити до щеплення. Крім того, просить врахувати, що висунення вимоги до працівника про необхідність вакцинації або відсторонення від роботи без збереження заробітної плати слід розглядати у контексті зміни істотних умов праці з урахуванням вимог ст.32 КЗпП України. Про зміну істотних умов праці її попереджено не за два місяці, як то визначено ст.32 КЗпП України, а за декілька днів, що також є підставою для скасування оскаржуваного ним наказу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, Григорук Л.В. заперечила про задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 31.08.2000 року ОСОБА_1 переведений на посаду директора Великочернятинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Старокостянтинівської міської ради.

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 був повідомлена відповідачем про необхідність надання у строк до 08.11.2021 року документа, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, або довідки про абсолютні протипоказання до проведення щеплення та попереджена, що в разі не надання одного із вказаних документів, він буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати.

Вказане повідомлення ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні датований 03.11.2021 роком.

Згідно наказу Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №105/2021-к від 08.11.2021 року ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

За змістом пунктів «а» і «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 46 КЗпП України).

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігти негативним наслідкам.

Частинами 1 і 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі Перелік №2153). Відповідно до цього Переліку №2153, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Отже, в наказі про відсторонення працівника від роботи зазначаються підстави та строки такого відсторонення. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи.

Досліджені судом письмові докази свідчать про те, що при відстороненні ОСОБА_1 від роботи, роботодавець діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, а тому підстави для скасування наказу про відсторонення позивача від роботи відсутні.

Крім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України №380 від 25 лютого 2022 року «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2022 року за № 256/37592, зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» до завершення воєнного стану в Україні.

З огляду на викладене, доводи позивача про невідповідність наказу про відсторонення його від роботи вимогам діючого законодавства, на увагу не заслуговують.

Відповідно відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час відсторонення.

При вирішенні даного спору суд враховує також практику ЄСПЛ та висновки Верховного Суду у справах у подібних правовідносинах.

Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення його права на працю та втручання у право на повагу до приватного життя, суд вважає за необхідне зазначити, що відсторонення від роботи означає втрату заробітної плати, проте це було наслідком рішення самого позивача свідомо обрати цей шлях, відмовившись від проведення вакцинації. Втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, має об`єктивні підстави і є у даному випадку виправданим.

Можливість відсторонення від роботи у зв`язку з не проходженням щеплення також підтверджується висновками ЄСПЛ у подібних справах, а саме у серпні 2021 року ЄСПЛ відхилив запит про вжиття тимчасових заходів, поданий 672 французькими пожежниками, щодо закону, який передбачає вимогу про обов`язкову вакцинацію для ряду професій, з подальшим відстороненням від роботи в разі її недотримання (Abgrall and 671 Others v. France, запит під заявою № 41950/21).

У вересні 2021 року ЄСПЛ розглянув два запити про вжиття тимчасових заходів, які подані медичними працівниками, щодо їхнього обов`язку вакцинації проти Covid-19 для того, щоб мати змогу продовжувати працювати. Згідно з правилом № 39 Регламенту Суду медики просили застосувати тимчасові заходи та негайно зупинити впровадження закону. Проте, ЄСПЛ відхилив ці прохання, аргументуючи задоволення подібних запитів лише у тих випадках, якщо заявники можуть зіткнутися з реальним ризиком нанесення шкоди (Kakaletri and Others v. Greece, запит під заявою № 43375/21, Theofanopoulou and Others v. Greece, запит під заявою № 43910/21).

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року у подібних правовідносинах у справі №337/3087/17 висловив позицію про те, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі в дошкільних закладах, протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах, з метою забезпечення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

У постанові від 17 квітня 2019 року у справі №682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправданим.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі №630/554/19 вказано, що через відмову матері від профілактичного щеплення дитини у зв`язку з недовірою до вакцини, відповідач правомірно відмовив у прийнятті дитини до дитячого навчального закладу без висновку лікарсько-консультативної комісії (за відсутності у дитини щеплень) про можливість відвідування дитячого навчального закладу. Оскільки будь-яке право об`єктивно кореспондується з обов`язками, право на дошкільну освіту закон пов`язує з обов`язком проведення профілактичних щеплень, які гарантують безпеку як власне окремій дитині, так і особам, які навколо неї, висновки судів нижчих рівнів про протиправність та неправомірність дій завідувачки дитячого навчального закладу є необґрунтованими і такими, що суперечать закону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при винесені наказу про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, роботодавець діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, а тому підстав для скасування наказу про відсторонення позивача від роботи немає.

Оскільки відсторонення від роботи ОСОБА_1 є правомірним, а чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, тому позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління освіти виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, місце знаходження: 31100, вул. Ессенська, 2, в м. Старокостянтинові Хмельницької області, .

Повний текст рішення складено 30 червня 2022 року.

Суддя: