Справа № 174/677/21
п/с № 2/174/9/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна»), звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.01.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1885559 про надання споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт Товариства або мобільний додаток.

Згідно кредитного Договору позивачем надано відповідачу кошти в сумі 4000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Грошові кошти було перераховано на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Форвард Банк», який вказано відповідачем особисто в заяві на отримання Кредиту.

Разом з цим, згідно Кредитного договору, сторони погодили істотні умови Договору, а саме строк договору 15 днів.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором станом на 24.09.2021 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Авентус Україна» складає 5080,00 грн., а саме 4000,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 1080,00 грн. сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Ухвалою від 27.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача 05.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив. Ознайомившись із змістом та вимогами позову він зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки кредитний договір в електронному вигляді не укладав, позивачем не надано доказів перерахування коштів на рахунок відповідача. Подані позивачем копії електронних доказів не відповідають вимогам ЦПК. Не надано належних доказів того, що йому направлявся один із оригіналів кредитного договору, укладеного в електронному вигляді, саме у тій редакції, яка надана позивачем у письмовому вигляді суду, тобто такий договір не може бути належним доказом. В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження його реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору (а.с. 38-42).

18.11.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає, що заперечення наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та безпідставними. Клієнт заповнює анкету на сайті Товариства, підписує договір та приймає його умови шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилається SMS-повідомленням. Укладення договору відбулося з урахуванням вимог ЗУ «Про електронну комерцію». Посилання відповідача на те, що Товариством не було надано примірник кредитного договору, не відповідає дійсності. Договір доступний для перегляду та завантаження до підписання, безпосередньо перед підписанням та після підписання. Грошові кошти було перераховано на рахунок відповідача. До відповіді на відзив додано скір-шоти (а.с. 46-54).

07.12.2021 року ОСОБА_1 подано клопотання про витребування у позивача оригіналів електронних доказів наданих ним у паперовому вигляді в якості додатків, зокрема, договору № 18885559 від 29.01.2020 року «про надання фінансового кредиту» та ін. (а.с. 62).

Ухвалою від 08.12.2021 року клопотання відповідача задоволено судом, витребувано у позивача оригінали електронних доказів (а.с. 64).

23.12.2021 року до суду надійшла заява ТОВ «Авентус Україна» про долучення до матеріалів справи доказів з посиланням на те, що роздрукований скріншот можна подавати, як паперову копію електронного доказу - посвідчений підписом і з вказаною датою (а.с. 72-102).

Представник позивача в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав відзив на позов, який долучено до матеріалів справи, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно долученої до позовної заяви копії, 29.01.2020 між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та ОСОБА_1 (Споживач) укладено Договір № 1885559 про надання споживчого кредиту (далі - Договір). Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом 29.01.2020 о 15 год. 07 хв.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 Договору сума кредиту 4000,00 грн. Строком кредиту 15 днів. Дата повернення вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 1.5, п.п 1.5.1, 1.5.2 Договору, процентна ставка є фіксованою та залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору. Знижена процентна ставка становить 1,35 % в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка - 1,80 % в день від суми кредиту.

За пунктом 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 , реквізити якої надані Споживачем.

Згідно з п. 5.4 Договору, Споживач зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.

Відповідно до Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 1885559 від 29.01.2020, відповідно до якого він підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису 29.01.2020 о 15 год. 07 хв., сума кредиту становить 4000,00 грн; - 1080,00 грн. сума заборгованості по несплаченим процентам користування кредитом, разом до оплати: 5080,00 грн., дата повернення кредиту - 13.02.2020 (а.с. 8-10).

З Договору про організацію переказу коштів № ВП-200417-01 від 20.04.2017, укладеного між ТОВ ФК «ФЕЙ ФОР ПЕЙ» (Фінансова компанія) та ТОВ «Авентус Україна» (Кредитна установа), вбачається, що предметом цього Договору є: організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь Кредитної установи по транзакціях, що ініціюються Клієнтами - держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з Кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи на банківські картки Клієнтів (для видачі кредитів або позик) (а.с. 22-25).

Відповідно до довідки № 5209-ВП від 22.09.2021, виданої ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», за дорученням ТОВ «Авентус Україна», відповідно до договору № ВП-200417-1 від 20.04.2017, ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 29.01.2020 було здійснено переказ коштів в сумі 4000,00 грн., маска картки № НОМЕР_2 . (а.с. 26).

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 1885559 від 29.01.2020, ОСОБА_1 станом на 24.09.2021 року має заборгованість в сумі 5080,00 грн. (а.с. 19-21).

До відповіді на відзив позивачем долучені скрін-шоти з єдиної офіційно-реєструючої електронної системи (а.с. 52-53).

В якості додатків до заяви про долучення до матеріалів справи доказів на виконання ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 року додані паперові копії електронних доказів (а.с. 72-102).

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 5 ст. 100).

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із дослідженого судом Договору № 1885559 про надання споживчого кредиту від 29.01.2020 встановлено, що останній укладено в електронній формі.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, законодавство визначає «електронним доказом» інформацію в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Відтак, якщо документ в електронній формі містить важливі дані, що можуть розкрити обставини справи, а також є допустимим та прийнятним з точки зору форми та змісту, то такий документ може бути визнаний електронним доказом та прийнятий судом.

Відповідач подав клопотання про витребування оригіналу електронного доказу з тих підстав, що він ставить під сумнів відповідність паперових копій електронних доказів їх оригіналам. Вказане клопотання ухвалою від 08.12.2021 року задоволено судом, та відповідно до резолютивної частини клопотання від позивача витребувані оригінали електронний доказів.

Однак, на виконання ухвали суду позивач подав паперові копії електронних доказів, але його доводи щодо можливості подання доказів у такому вигляді суд не може прийняти до уваги виходячи з наступного.

Стаття 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначає, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Слід зазначити, що паперова копія електронного документа не є письмовим доказом, а електронна копія письмового (паперового) документа не є електронним доказом. Закон встановлює чіткі вимоги до належного засвідчення електронної чи письмової (паперової) копій електронного доказу. Якщо учасник справи подає до суду копію електронного доказу, суд, за клопотанням іншого учасника справи або з власної ініціативи, може витребувати у відповідної особи оригінал поданого нею електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу відсутній, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність його паперової копії, такий доказ не береться судом до уваги.

В даному випадку позивачем подано паперові копії електронних доказів, які засвідчені із проставленням напису « згідно з оригіналом», зазначенням дати, посади та ПІБ того, хто засвідчує, проставленням підпису і печатки. Але відповідач в своєму відзиві ставить під сумнів відповідність оригіналу електронних доказів їх паперових копій, а оригінали, виходячи з викладеного вище, суду не надано, тому подані позивачем докази суд не може прийняти до уваги. До суду мав бути поданий цифровий файл форматі PDF, DOC(X), XML чи іншому текстовому форматі з обов`язковими реквізитами та підписаний КЕП, однак цього зроблено не було.

Суд також керується правовим висновком Верховного Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, яка висловлена при розгляді справи № 757/28231/13-ц у аналогічних правовідносинах і вважає, що єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів електронних доказів.

Належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку - договір та додатки до нього, докази на підтвердження укладення договору), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами не має можливості.

Отже, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ТОВ «Авентус Україна», виходячи з того, що позивач не довів наявність прав вимоги за кредитним договором, а у суду не було можливості перевірки справжності цих документів шляхом співставлення із оригіналом, який позивачем не надано, що судом розцінюється як перешкоди для перевірки справжності електронних документів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.05.2022 року.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик