ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 702/639/20
Провадження № 22-ц/821/96/22
Категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта»

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року (ухваленого під головуванням судді Жежер Ю.М. в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до Монастирищенського районного суду Черкаської області із позовом до ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 січня 2018 року близько 18 години ОСОБА_3 на автомобілі марки «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по дорозі з м. Монастирище Черкаської області в напрямку с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка йшла по проїзній частині та вела скутер, після чого останню з тілесними ушкодженнями було доставлено до Монастирищенської ЦРЛ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм ОСОБА_4 померла в Уманській ЦРЛ.

Позивачка, яка є матір`ю загиблої особи, вказує, що за фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває та здійснюється слідчим ГУНП в Черкаській області Радченком О.В.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ833921.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 є: матір, ОСОБА_1 , 1934 року народження; чоловік - ОСОБА_5 , 1956 року народження; син - ОСОБА_6 , 1992 року народження; син - ОСОБА_7 , 1986 року народження.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3 723 гривні.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 44 676,00 грн., виплачується рівними частинами між матір`ю, чоловіком та двома синами загиблої. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, становить 11 169,00 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що в розумінні ст. 1200 ЦК України, вона є особою, яка, за життя своєї дочки, була на її утриманні та мала право на таке утримання, оскільки досягла пенсійного віку, встановленого законом у 2004 році та відносилась до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію пункту 2 частини 1 статті 1200 ЦК України.

Отже, загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 134 028,00 грн.

Посилаючись на викладене, з метою захисту своїх порушених майнових та немайнових прав, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до Монастирищенського районного суду Черкаської області із даним позовом та просила постановити судове рішення, яким стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 11 169,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 134 028,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою нею годувальника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто зПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 11 169,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_4 та 134 028,00 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника внаслідок смерті потерпілої ОСОБА_4 , а всього 145 197,00 грн.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь держави судовий збір в сумі 1451,97 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_1 є непрацездатною особою та перебувала на утриманні своєї дочки ОСОБА_4 , інших доходів, крім пенсійного забезпечення, не мала, а отже має право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою нею годувальника, розмір якого не перевищує загальний розмір страхового відшкодування, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Щодо позовних вимог щодо страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, судом першої інстанції зазначено, що оскільки позивачкою, яка внаслідок ДТП втратила близьку людину - дочку, їй спричинено суттєву моральну шкоду, розмір якої обґрунтовано належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

При визначенні конкретного розміру моральної шкоди судом враховано засади розумності та справедливості, а також глибину фізичних та душевних страждань позивачки у зв`язку із трагічною смертю доньки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 16 грудня 2021 року, ПАТ НАСК «Оранта» вважаючи, оскаржуване рішення суду першої інстанції частково необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року в частині стягнення із НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 134 028,00 грн. відшкодування, пов`язаного зі смертю годувальника внаслідок смерті потерпілого, постановивши в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення із НАСК «Оранта» 134 028,00 грн. відшкодування, пов`язаного зі смертю годувальника - відмовити. В іншій частині рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної уваги, що непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.

Враховуючи розмір отриманого доходу потерпілої ОСОБА_4 за мінусом податків, то частина доходу, що могла припадати на утримання ОСОБА_1 , становить менше за розмір отриманого позивачкою ОСОБА_1 середньомісячного доходу.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком то сума доходу потерпілої ОСОБА_4 , яка, можливо, припадала на утримання матері не є основним джерелом її доходу.

В зв`язку з наведеним, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, позивачка ОСОБА_1 не може бути визнана утриманкою померлої ОСОБА_4 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 в графі «мати» записано « ОСОБА_1 » (том 1, а.с. 96).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 14 квітня 1986 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 17 квітня 1986 року уклали шлюб та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (том 1, а.с. 100).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 23 червня 1995 року вбачається, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 23 червня 1995 року було укладено шлюб, після укладення якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_12 » (том 1, а.с. 101).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 18 січня 2018 року Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1, а.с. 94).

В довідці № 20 від 16 січня 2018 року причиною смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено: поєднані травми голови та задніх кінцівок (том 1, а.с. 95).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди 08 січня 2018 року відкрито кримінальне провадження № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно даного витягу 07 січня 2018 року близько 18 години ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 по дорозі з м. Монастирище Черкаської області в напрямку с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка йшла по проїзній частині дороги та вела скутер, після чого останню з тілесними ушкодженнями було доставлено до Монастирищенської ЦРЛ. ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм ОСОБА_4 померла в Уманській ЦРЛ (том 1, а.с. 93).

Відповідно до поліса ОСЦПВВТЗ № АМ833921 транспортний засіб «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований у ПАТ НАСК «Оранта» (том 1, а.с. 105).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ПАТ НАСК «Оранта» підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 мотивувала свої позовні вимоги тим, що вона є матір`ю загиблої ОСОБА_4 , є пенсіонером за віком та фактично перебувала на утриманні своєї дочки ОСОБА_4 , яка загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 січня 2018 року, тому звернулася до суду із вимогами, зокрема, про відшкодування за рахунок ПАТ НАСК «Оранта» шкоди, пов`язаної із втратою годувальника.

Відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду) та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Отже, чинним законодавством визначено, що до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать:

а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання;

б) дитина потерпілого, народження після його смерті.

Зміст поняття «непрацездатні громадяни» визначено у статті 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними громадянами вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом тридцяти днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої, крім іншого, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Основним елементом вимоги відшкодування шкоди є доведення факту перебування особи на утриманні померлого та доведення обставини, що допомога, яка надавалася, була для заявника постійним та основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ПАТ НАСК «Оранта» зазначає, що основним доказом наявності в ОСОБА_1 права на отримання відшкодування по втраті годувальника є досягнення останньою пенсійного віку та наявність родинних відносин з померлою ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки, за твердженнями позивачки, вона повністю перебувала на утриманні своєї дочки.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність належних та допустимих доказів перебування позивачки на утриманні дочки ОСОБА_4 , внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування за рахунок страхової компанії шкоди, пов`язаної зі смертю годувальника.

Перевіряючи обгрунтованість таких доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 13 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Спеціальним законом (ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено надання страховику документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, а саме довідку про призначену державну пенсію, надану утриманцям внаслідок втрати годувальника та розмір даної пенсії.

Відповідно до п.п. є п.2 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Таким чином, для отримання недоотриманого доходу в зв`язку зі смертю годувальника, позивачу необхідно надати до страховика наступні документи: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого, оригінал довідки про доходи загиблого за дванадцять місяців до дорожньо-транспортної пригоди, довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ч. 4 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільного-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю потерпілого.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що в даному випадку доказуванню підлягає не лише факт досягнення позивачкою пенсійного віку, наявності родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , а й факт перебування на утриманні померлої та потреба у матеріальній допомозі.

Для обгрунтування своєї позиції, позивачкою на адресу суду надана довідка ГУ ПФУ в Черкаській області з якої вбачається, що станом на момент ДТП 07 січня 2018 року ОСОБА_1 отримувала пенсію в розмірі 1768,81 грн., що в середньому за останні дванадцять місяців складає 1600,00 грн. (том 1, а.с. 154-155).

Відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків № 3239/5/99-00-20-01-02-05 від 23 березня 2021 року розмір отриманого ОСОБА_4 доходу складає 43234,46 грн., у т.ч. суми нарахованого податку в розмірі 7782,21 грн., що в середньому за рік становить 2906,22 грн. (том 1, а.с. 151)

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» розмір прожиткового мінімуму на одну особу на місяць у 2017 року встановлено у 1544,00 грн.

Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року під час розгляду справи № 165/325/17, в якому зазначено, що особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують її прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, для набуття статусу особи, яка має право на утримання як непрацездатна особа, вона повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України».

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України, зі сторони ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України про те, що вона перебувала на утриманні своєї дочки та на даний час має дохід, менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» та що саме допомога померлої була основним та постійним джерелом її існування.

Тому, враховуючи вище встановлені обставини та приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_1 взагалі не зверталася до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату їй страхового відшкодування, пов`язаного із смертю дочки ОСОБА_4 , колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та об`єктивними доказами як потребу позивачки у матеріальній допомозі так і те, що саме ОСОБА_4 надавала їй таку допомогу, яка в свою чергу була постійним та основним джерелом її існування.

Крім того, надані ОСОБА_1 довідки КНП «Монастирищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02 грудня 2020 року та довідки голови Копіюватської сільської ради від 25 листопада 2020 року (том 1, а.с. 81, 83) про те, що ОСОБА_1 потребувала стороннього догляду не підтверджують того факту, що саме ОСОБА_4 надавала їй таку допомогу.

Інших належних доказів про перебування ОСОБА_1 на утриманні своєї доньки та її потреби у матеріальній допомозі матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ НАСК «Оранта», скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 134 028,00 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю годувальника та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з ПАТ НАСК «Оранта» на користь держави в розмірі 840,80 грн.

У зв`язку з тим, що апеляційний суд зробив висновок про задоволення апеляційної скарги ПАТ НАСК «Оранта», то судові витрати, понесені ПАТ НАСК «Оранта» за подання товариством апеляційної скарги в розмірі 2177,96 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок держави згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» - задовольнити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - скасувати в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 134 028,00 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю годувальника.

Постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю годувальника в розмірі 134 028,00 грн. - відмовити.

В іншій частині рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року - залишити без змін.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» () на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції в сумі 840,80 грн.

Компенсувати за рахунок держави Публічному акціонерному товариству «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» () судові витрати по сплаті судового збору за подання останнім апеляційної скарги в розмірі 2177,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко

(повний текст постанови суду складено 09 травня 2022 року)