Справа № 548/1009/22
Провадження № 2/548/472/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

04.10.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О. В.

за участю : секретаря судового засідання - Листопад В.Л.

представника позивача - адвоката Третяк К.П,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивачів та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначили, що вони ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_2 (онук), є єдиними спадкоємцями за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на території Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області (на теперішній час Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області). Позивачі як єдині спадкоємця за законом спадщину прийняли, проте оформити свої спадкові права на вказане майно не мають можливості, оскільки відсутні оригінали документів, що посвідчували право власності померлого на зазначене спадкове майно, в зв`язку з чим і змушені просити суд визнати за позивачами право на вказаний будинок у порядку спадкування за законом.

29.07.2022 року позовну заяву залишено без руху.

16.08.2022 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивачі не з"явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності.

В судовому засідання представник позивача - адвокат Третяк К.П. прохала задовольнити позов з підстав навединих в ньому.

В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача та їх представника, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_3 помер в селі Покровська Багачка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серії НОМЕР_1 від 30.01.2020 р.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на його спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №02-24/777 від 09.07.2020 р. виконавчого комітету Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2011- 2015 рр.

Згідно довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради №86/15-12 від 27.10.2021 р. ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з повідомлення державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М. від 26.11.2021 року за №1538/02-14 спадкова справа до майна ОСОБА_3 відкрита у цій держнотконторі 29.04.2020 року за №61/2020 на підставі заяви Позивачів про прийняття спадщини за законом. Позивачі є єдиними спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 та набули право на оформлення спадкового майна в рівних частках (1/2 (одна друга) частка кожному).

У зв`язку з відсутністю реєстрації та правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня можливість оформити право власності на нього у нотаріальному порядку, тому державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання визнання права власності на вищевказане майно.

Згідно з інформаційною довідкою №1517 від 13.07.2021 року слідує, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 29.12.2012 року КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований; згідно технічного паспорта будинок складається із: житловий будинок «А-1» площею 144,7 кв.м., погріб під «а», літня кухня «Б», прибудова до літньої кухні «б», сарай «В», гараж «Г», гараж «г», прибудова до гаража «г», погріб під «Г», сарай «Д», вбиральня «Е», сінник «Ж», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3.

Із висновку про оціночну вартість майна, що додається, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 62901 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот одна 00 коп.) гривня.

Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 цієї статтті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання : с. П.Багачка Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання : АДРЕСА_2 ), представник позивача : адвокат Третяк Катерина Павлівна ( адреса проживання АДРЕСА_3 , Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2139 від 18.04.2018 р.) до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( адреса знаходження : вул. 1 Травня,4 м. Хорол Лубенського району Полтавської області, ) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом-задовольнити.

Встановити факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкового майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із: житловий будинок «А-1» площею 144,7 кв.м., погріб під «а», літня кухня «Б», прибудова до літньої кухні «б», сарай «В», гараж «Г», гараж «г», прибудова до гаража «г», погріб під «Г», сарай «Д», вбиральня «Е», сінник «Ж», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із: житловий будинок «А-1» площею 144,7 кв.м., погріб під «а», літня кухня «Б», прибудова до літньої кухні «б», сарай «В», гараж «Г», гараж «г», прибудова до гаража «г», погріб під «Г», сарай «Д», вбиральня «Е», сінник «Ж», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із: житловий будинок «А-1» площею 144,7 кв.м., погріб під «а», літня кухня «Б», прибудова до літньої кухні «б», сарай «В», гараж «Г», гараж «г», прибудова до гаража «г», погріб під «Г», сарай «Д», вбиральня «Е», сінник «Ж», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 22.07.2022 року за квитанцією № 0.0..1 в сумі 992,40 грн., тобто в розмірі 496,20 грн.

Повернути ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 15.09.2022 року за квитанціями № 0.0.9.1 та № 0.0.9.1 в сумі 992,40 грн., тобто в розмірі 496,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.10.2022 року.

Суддя : О.В. Коновод