ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3476/22 Справа № 185/8732/21 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дочка навчається у Дніпропетровському державному медичному університеті на денній формі навчання за контрактом. У зв`язку з цим дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість.

На підставі наведеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період її навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання дитини, починаючи з 22 жовтня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не дано оцінку вартості навчання спільної дитини сторін у справі, а також матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі більшому, ніж визначено судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга у даній справі підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з принципу розумності та справедливості, врахував рівний обов`язок обох батьків щодо утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, та те, що відповідач ОСОБА_2 не працює, є пенсіонером, має на утриманні малолітніх дітей, а також дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Колегія суддів погоджується з таким розміром аліментів, визначеним судом першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , змінила прізвище на ОСОБА_5 , про що 22 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 39.

На час розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір*ю, навчається у Дніпропетровському державному медичному університеті на денній формі навчання за контрактом.

Відповідно до договору на платну підготовку магістрів у Дніпропетровському державному медичному університеті від 19.08.2021 року, строк надання освітньої послуги становить 5 років.

Додатком до вказаного договору обумовлено, що вартість навчання ОСОБА_3 за 2021 2026 навчальні роки становитиме 299 229,34 грн. (а.с.18)

За перший рік навчання ОСОБА_3 її матірю, позивачем у справі ОСОБА_1 , сплачено 53 357,10 грн. (а.с.19)

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 , за період з січня 2021 року по червень 2021 року її дохід склав 28 980 грн. (а.с.21)

Згідно з даними трудової книжки позивача, 30 червня 2021 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням. (а.с.20)

Відповідно до запису у трудовій книжці відповідача, він був звільнений з роботи 04 квітня 2013 року у зв*язку з невідповідністю виконуваній роботі. (а.с.42)

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Наведені вище обставини справи та норми матеріального закону свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/10 частини всіх видів доходу відповідача.

При цьому судом враховано положення статті 182 СК України, якими передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки враховно наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а також те, що відповідач не працює.

При цьому, судом також враховано взаємний обов*язок батьків по утриманню повнолітньої дитини.

З огляду на наведені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач до повноліття доньки сплачував аліменти у більшому розмірі не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судом при визначенні розміру аліментів саме на утримання повнолітньої дитини правильно застосовано норми матеріального права з урахуванням обставин справи.

Посилання апелянта на вартість навчання доньки були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, їм дана належна правова оцінка з урахуванням матеріальних можливостей відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з висновками суду по оцінці доказів.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення у повній мірі відповідає вимогам норм матеріального права, тому не підлягає зміні чи скасуванню. Підстав для збільшення розміру аліментів, визначеного судом для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, апелянтом не надано.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко