21.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/962/21
Справа №205/962/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу №205/962/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували з 06.11.2009 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 25.04.2018 року.

Під час шлюбу подружжям за спільні кошти придбано автомобіль ЗАЗ TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 29.01.2021 року складає 99 312,31 грн.

Транспортний засіб було оформлено на ОСОБА_2 , у якої у володінні та розпорядженні він перебував на час шлюбу та після його розірвання.

Після розлучення між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо розподілу зазначеного автомобіля.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнень від 23.06.2021 року, позивач просить визнати транспортний засіб ЗАЗ TF698K10, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя припинити право власності на частку ОСОБА_1 на вказаний транспортний засіб та стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 49 656,16 грн.

Ухвалою судді від 10.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.06.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначила, що спірний автомобіль придбала 12.05.2011 року за 59 840 грн. за кошти з депозитного рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», відкритого до укладення шлюбу з позивачем (20 000 грн.), а також кошти матері відповідача ОСОБА_3 (10 000 грн.) з її депозитного рахунку, який вона закрила 11.05.2011 року, а також за кошти, які надали батьки відповідача, отримані за продаж у травні 2011 року належного їм автомобіля (18 000 грн.). Відповідач наголошує, що в придбанні спірного автомобіля ОСОБА_1 участі не брав, тому транспортний засіб є її особистою власністю. Також відповідач зазначила, що ОСОБА_1 до неї щодо поділу майна не звертався, з січня 2017 року з нею не спілкувався. Також позивач з червня 2019 року припинив сплату ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, відповідач зазначила, що згоди щодо присудження грошової компенсації замість частки автомобіля не давала. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою суду, постановленою 03.06.2021 року без виходу суду до нарадчої кімнати, здійснено перехід зі спрощеного провадження в загальне та перехід у підготовче засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову від 22.06.2021 року заборонено вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на рухоме майно, а саме: на транспортний засіб марки ЗАЗ SENS TF698R, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1299 см.куб., зареєстрований 13 травня 2011 року за ОСОБА_2 .

23.06.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому заперечував, що автомобіль придбано за особисті кошти відповідача, оскільки договір купівлі-продажу спірного майна було укладено в інтересах сім`ї. Також ОСОБА_1 зазначив, що його дохід за період з 01.11.2009 року по 01.05.2011 року становив 51 305,23 грн., що складає 85,73 відсотки вартості придбаного автомобіля, а відповідач після народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивач вказав, що завдяки спільній праці подружжя стало можливим придбати спірне майно, тому воно є спільною сумісною власністю подружжя.

22.06.2021 року від ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

У позові ОСОБА_2 просить визнати автомобіль ЗАЗ TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , її особистою приватною власністю, оскільки його придбано за її власні кошти, накопичені до укладення шлюбу, та кошти, подаровані батьками.

Ухвалою суду, постановленою 13.09.2021 року без виходу суду до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про виклик свідків та призначено судову автотоварознавчу експертизу, зупинено провадження на час проведення експертизи.

У зв`язку з несплатою вартості експертизи матеріали справи повернуто до суду та ухвалою судді від 26.01.2022 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду, постановленою 14.02.2022 року без виходу суду до нарадчої кімнати, залучено висновок експерта авто товарознавця за клопотанням ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримав, просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

У судовому засіданні ОСОБА_2 проти первісного позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримала, просила задовольнити.

Суд, заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2018 року по цивільній справі № 205/7247/17, яке набрало законної сили 29.05.2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 06.11.2009 року. Вказаним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано (а.с.5-6).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля від 12.05.2011 року ОСОБА_2 придбала транспортний засіб ЗАЗ TF698K10, колір: червоний гранат, кузов: НОМЕР_2 , 2011 року випуску, за 59 840 грн. (а.с.41-45).

Також судом встановлено, що 13.05.2011 року вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7,39-40).

У судовому засідання також встановлено, що вказаним автомобілем користується ОСОБА_2

ОСОБА_2 стверджує, що спірний автомобіль придбано за її особисті кошти, а ОСОБА_1 , що за спільні кошти сімейного бюджету.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

ОСОБА_2 зазначила, що мала до укладення шлюбу депозитний рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», на якому накопичила 20 000 грн. На підтвердження зазначеного надала довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 27.05.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 поклала на депозитний рахунок 20 000 грн., а 06.05.2011 року закрила депозитну угоду та отримала 21 487,67 грн. У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що гроші в розмірі 20 000 грн., які було знято з депозиту це особисті кошти ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_2 вказала, що 10 000 грн. на купівлю спірного майна їй надала мати ОСОБА_3 , яка закрила 11.05.2011 року депозитний рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою вказаного банку від 25.05.2021 року (а.с.47). Зазначене також підтвердила допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля укладено 12.05.2011 року, а вказані кошти знято 11.05.2011 року, за відсутності доказів з боку позивача, суд встановив, що 30 000 грн. особистих коштів ОСОБА_2 витрачено нею на придбання транспортного засобу ЗАЗ TF698K10, колір: червоний гранат, кузов: НОМЕР_2 , 2011 року випуску.

ОСОБА_1 вказав, що за період з 01.11.2009 року по 01.05.2011 року його дохід становив 51 305,23 грн., що складає 85,73 відсотки вартості придбаного автомобіля.

На підтвердження розміру доходу ОСОБА_1 надав індивідуальні відомості про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до яких його дохід за період з листопада 2009 року по травень 2011 року склав 51 305,28 грн. (а.с.70).

Також надав копію свідоцтво про народження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52), зазначивши, що ОСОБА_2 після народження дитини знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Однак, зазначене жодним чином не спростовує факту придбання спірного автомобіля частково за особисті кошти ОСОБА_2 в розмірі 30 000 грн. При цьому, аргументи ОСОБА_1 щодо того, що його дохід за вищевказаний період становить 85 відсотків від вартості автомобіля суд не бере до уваги, оскільки розмір доходу вказаний в індивідуальних відомостях на застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування без відрахувань обов`язкових платежів (податків). Окрім того, враховуючи, що, як зазначив ОСОБА_1 , дружина після 27.08.2010 року не працювала, доглядала за дитиною, то ним не обґрунтовано яким чином єдиний, з його слів, дохід сім`ї з трьох чоловік в повному обсязі був витрачений на придбання автомобіля.

ОСОБА_2 у зустрічному позові зазначила, що інша частина (окрім 30 000 грн.) коштів на придбання автомобіля була надана їй батьками. При цьому вказала, що кошти батьки отримали від продажу власного автомобіля. Однак, доказів зазначеного ОСОБА_2 не надано. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 25 000 грн. на придбання спірного автомобіля вона взяла в борг у родичів та повернула борг після продажу власного автомобіля. Однак, без належних та достатніх доказів зазначеного, суд не бере до уваги показання свідка щодо походження 25 000 грн.

Статтею 57 СК України визначено майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Так, відповідно до п. п. 1 -2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Таким чином, ОСОБА_2 доведено, що спірний автомобіль частково придбано нею за особисті кошти в розмірі 30 000 грн., тобто, виходячи з вартості майна за договором купівлі-продажу в розмірі 59 840 грн., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання частини автомобіля особистою власністю ОСОБА_2 .

Отже, суд задовольняє зустрічний позов ОСОБА_2 частково.

Положенням ч. 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Враховуючи, що судом встановлено належність частини автомобіля ОСОБА_2 на праві особистої власності, а також відсутність доказів особистої приватної власності жодної зі сторін на іншу частину автомобіля, придбаного за час шлюбу сторін, суд доходить висновку, що інша частина спірного майна є спільно сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання щодо часток сторін у спільній сумісній власності на спірний автомобіль суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей) приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, суд встановлює, що частина автомобіля ЗАЗ TF698K, колір: червоний, кузов: НОМЕР_2 , 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).

Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця № 110/21 від 30.11.2021 року (а.с.105-114) ринкова вартість автомобіля ЗАЗ TF698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 95 083,20 грн.

При цьому, суд не бере до уваги висновок експертного дослідження (а.с.8-9), наданий позивачем, оскільки він не містить дослідницької частини та доказів кваліфікації судового експерта Бондаренка Г.П.

Отже, частина вартості вказаного автомобіля дорівнює 23 770,80 грн.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з того, що спірним автомобілем користується ОСОБА_2 , суд доходить висновку, що поділити майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме: частину автомобіля ЗАЗ TF698K, колір: червоний, кузов: НОМЕР_2 , 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно наступним чином: спільне сумісне майно виділити у власність ОСОБА_2 та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 вартість 1/4 частини автомобіля у розмірі 23 770,80 грн.

Отже, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволені частково, суд доходить висновку про покладення витрат сторін на них же.

Керуючись ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України ст.ст. 4, 10, 12, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя-задовольнити частково.

Визнати частину транспортного засобу марки ЗАЗ SENS TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя припинити право власності на 1/4 частку ОСОБА_1 у спільному майні: транспортного засобу марки ЗАЗ SENS TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКОП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКОП: НОМЕР_4 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу марки ЗАЗ SENS TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 23 770 грн. 80 коп.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю-задовольнити частково.

Визнати частину автомобіля марки ЗАЗ SENS TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_5 особистою приватною власністю ОСОБА_2 , РНКОП: НОМЕР_3 .

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Визнати автомобіль марки ЗАЗ SENS TF698K, червоного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_5 приватною власністю ОСОБА_2 , РНКОП: НОМЕР_3 в цілому.

Судові витрати сторін покласти на них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко