Провадження № 2/344/1188/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

за участі

секретаря судового засідання Стефанець Г.Я.,

представника позивача - адвоката Окуневича М.В.

представника відповідача Гамуляк О.М.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди. Свій позов обгрунтовувала тим, що згідно постанови від 24.12.2010 р. Рогатинського районного суду Івано-Франківської області зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. включно та нарахувати й виплачувати підвищення до пенсії починаючи з 22 травня 2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст..28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного суду №8855/11/9104 від 14.02.2012 р. апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області задоволено частково, постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2010р. №2а-1984/10-скасована. Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01.01.2007 року по 13.06.2010р. залишені без розгляду. В решті постанова залишена без змін. Відповідно до довідки про здійснення нарахування на виконання рішень суду сектору з питань виплати пенсій №1 Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №492/03 від 05.11.2020р. нарахування підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» управлінням Пенсійного фонду України в Рогатинському районі не проводилось, так як ОСОБА_2 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.02.2020 р. листом №04-28/337 Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повернуло пакет документів, у зв`язку із відсутністю відмітки про набрання законної сили постанови Рогатинського районного суду № 2а-1984/10 від 24.12.2010 р.

17.03.2020 р. позивач повторно направила заяву на виконання з додатками до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

08.09.2020 р. до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) був направлений лист про хід виконання заяви від 17.03.2020 р.

05.11.2020 р. в листі №03-28/2214 Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області зазначило, що вищевказана постанова разом з довідкою, отриманою з Управління пенсійного фонду у Рогатинському районі, буде передана до Головного державного казначейства в Івано-Франківській області у ІІІ кварталі 2020р. В подальшому за інформацією потрібно звертатися до Головного державного казначейства в Івано-Франківській області.

09.03.2021р. до Головного державного казначейства в Івано-Франківській області був направлений запит про хід виконання листа Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області №03-28/2214 від 05.11.2020р.

11.03.2021р. листом №04-10-3-10/767 Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області повідомило, що жодні виконавчі документи на користь ОСОБА_1 до Головного управління Казначейства не надходили.

23.03.2021р. позхивачка знову звернулася до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області про хід виконання заяви від 08.09.2020р.

30.04.2021р. листом №03-19/908 Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області повідомило, що постанову Львівського Апеляційного адміністративного суду №8855/11/9104 від 14.02.2012р. внесено до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, в порядку «першої черги» задоволення вимог заявників, згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. №440. Але згідно довідки сектору з питань виплати пенсій №1 Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №492/03 від 05.11.2020р. виплата ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_1 ) проводитися не буде, оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до дня винесення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду №8855/11/9104 від 14.02.2012р. про нарахування та виплату її підвищення до пенсії як дитині війни.

27.05.2021р. позивач звернулася зі скаргами до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України щодо зволікань стосовно виконання Ухвалу Львівського апеляційного суду №8855/11/9104 від 14.02.2020р., яка набрала законної сили, нескасована та невиконана.

16.06.2021р. листом № Г-413/12-28/520 Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області зазначило, що вичерпна відповідь була надана у листі №03-19/908 від 30.04.2021р., а для більш детального з`ясування потрібно звертатися безпосередньо до сектору з питань виплати пенсій №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

06.07.2021 р. листом №4909-4298/Г-02/8-0900/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило про те, судові рішення не виконані та нарахування мені, ОСОБА_1 , як правонаступнику ОСОБА_2 не проводилось.

13.08.2021р. позивачка звернулася до Пенсійного фонду України у м. Київ зі скаргою щодо неможливості проведення нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_1 ) та формування довідки за період з 14.06.2010 р. до припинення або обмеження права на таке, тобто до 22.05.2011р. - дати смерті ОСОБА_2 .

14.09.2021р. листом №27170-26941/Г-03/8-2800/21 Пенсійний фонд України у м. Київ повідомив про те, що підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання ухвали суду та виплати доплати, обчисленої на його виконання, як недоотриманої пенсії, відсутні.

Позивачка вважає, що листи-відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Пенсійного фонду України у м. Київ, Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області є такими, що суперечать один одному, та є нормативно та документально необґрунтованими.

Так своїм листом №03-28/2214 від 05.11.2020р. Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області зазначило, що вищевказана постанова разом з довідкою, отриманою з Управління пенсійного фонду у Рогатинському районі, буде передана до Головного державного казначейства в Івано-Франківській області у ІІІ кварталі 2020р. В подальшому, за інформацією потрібно звертатися до Головного державного казначейства в Івано-Франківській області. У свою чергу, своїм листом №04-10-3-10/767 від 11.03.2021р. Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області повідомило, що жодні виконавчі документи на користь ОСОБА_1 до Головного управління Казначейства не надходили.

Крім того, обґрунтування у відповіді сектору з питань виплати пенсій №1 Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №492/03 від 05.11.2020р. не спростовують висновків суду першої інстанції, виходячи із тієї підстави, що саме на момент смерті одержувача пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 діяла постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2010р., на яку подана апеляція. А ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду №8855/11/9104 набрала законної сили 14.02.2012р.

Згідно Ухвали Рогатинського районного суду в Івано-Франківській області від 30 липня 2012р. було змінено сторону виконавчого провадження із померлого одержувача пенсії ОСОБА_2 на правонаступника її онучку ОСОБА_1 .

Станом на дату прийняття рішення суду другої інстанції невиконання судового рішення (з 14.02.2012 року по 03.11.2021 року), становило 9 років 9 місяців, протягом яких відповідачем жодних дій, наданих законодавством на виконання судового рішення не вживалися.

Оскільки неможливість виконання рішення, винесеного на її користь, через душевні страждання, які вона зазнала у зв`язку з надмірно тривалим невиконанням остаточного рішення з вини посадових осіб державної виконавчої служби, за які держава несе відповідальність, та бездіяльність дій яких продовжується, вважає, що має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, у розмірі 90000,00 грн.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області Гамуляк О.М. подала до суду відзив по справі, за змістом якого зазначила, що відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно пп. 19, 20 «Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014р. за № 440, бюджетні асигнування на погашення заборгованості, визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Державною казначейською службою України в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з «Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженим постановою КМУ від 03.08.2011р. за №845.

На підставі норм діючого законодавства Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області є неналежним відповідачем в даній справі, так як є територіальним органом Державної казначейської служби України та не має повноважень щодо виконання рішень суду, які визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Постановою КМУ №440 та Постановою КМУ № 845(Порядком).

Законні підстави для вирішення питання про взаємовідносини між позивачем та Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області відсутні. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладання відповідальності на територіальний орган Державної казначейської служби України за дії інших органів чи органів місцевого самоврядування.

Крім того, рішення суду І інстанції повністю скасоване у апеляційній інстанції та прийнято нове рішення апеляційною інстанцією уже після смерті ОСОБА_2 , яким відмовлено в задоволенні позовних вимог як дитині війни за період 2007-2010рр. Станом на дату смерті ОСОБА_2 не було жодного рішення суду, яке б передбачало нарахування. Позивач не звертався до суду з вимогою про визнання дій зазначених органів незаконними. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого завдання йому моральної шкоди.

Представник позивача адвокат Окуневич М.В. у судовому засіданні долучив до матеріалів справи договір про надання професійної правничої допомоги, ордер, акт про виконання робіт, квитанцію на суму 3000 грн. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково зазначив, що Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області є належним відповідачем по справі, оскільки діє від імені держави і тому має нести відповідальність за невиконання рішення суду. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача у користь позивача моральну шкоду у розмірі 90 000 грн., та понесені судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та зазначила, що Головне управління Казначейства не є безпосереднім заподіювачем шкоди, права позивача не порушувала. Крім того, звертає увагу суду на те, що рішення суду 1 інстанції повністю скасоване у апеляційній інстанції та прийнято нове рішення апеляційною інстанцією уже після смерті ОСОБА_2 , яким відмовлено в задоволенні позовних вимог як дитині війни за період 2007-2010рр. Станом на дату смерті бабусі позивача - ОСОБА_2 не було жодного рішення суду, яке б набрало законної сили. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (в редакції від 24.10.2003) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що згідно постанови від 24.12.2010 р. Рогатинського районного суду Івано-Франківської області зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. включно та нарахувати й виплачувати підвищення до пенсії починаючи з 22 травня 2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст..28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплачених сум (а.с.16-19).

Згідно ухвали Львівського апеляційного суду №8855/11/9104 від 14.02.2012 р. апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області задоволено частково, постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2010р. № 2а-1984/10 - скасована. Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01.01.2007 року по 13.06.2010 р. залишені без розгляду. В решті постанова залишена без змін (а.с.20-23).

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2012 р. замінено стягувача ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 (а.с.24-25).

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області від 05.11.2020р. №492/03 нарахування згідно постанови Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2010 р., постанови Львівського апеляційного суду №8855/11/9104 від 14.02.2012 р. ОСОБА_2 , правонаступником якої являється ОСОБА_1 , щодо нарахування підвищення до пенсії як дитині війни не проводилося, так як ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29).

Згідно листа Головного Управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області від 11.03.2021 р. жодних виконавчих документів на користь ОСОБА_1 до Головного Управління казначейства не надходили (а.с.30).

Згідно відповіді на звернення Пенсійний фонд України у м. Київ від 14.09.2021р. повідомив про те, що підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання ухвали суду та виплати доплати, обчисленої на його виконання, як недоотриманої пенсії, відсутні (а.с.36-37).

Також, як встановлено в судовому засіданні, позивачка не оскаржувала у встановленому законом порядку дії (бездіяльність) вище зазначених органів державної влади щодо невиконання рішення суду. Таким чином, досліджені матеріали справи не містять доказів завдання відповідачем позивачу шкоди, в результаті вчинення неправомірних дій чи бездіяльності.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не обгрунтовані та не доведені доказами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.13, 76, 77, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.05.2022 р.

Суддя Богдан АТАМАНЮК