КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Волчка А.Я.,-

встановив:

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви з метою отримання банківських послуг, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем, який постійно проживав із позичальником на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, 30 жовтня 2013 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_3 підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 15 липня 2020 року у позичальника наявна заборгованість у розмірі 7 721 грн 95 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_3 померла. Банк зазначає, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що відповідачі прийняли спадщину, а тому зобов`язані сплати заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 721 грн 95 коп.

Встановлено, що 30 жовтня 2013 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Позивачем не надано доказів, а судом не встановлено, що відповідачі прийняли спадщину у встановленому порядку та отримали свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження вартості майна, одержаного у спадщину, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не подали заяву про відмову від спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, колегія суддів оцінює критично, оскільки відсутність відповідних свідоцтв про право на спадщину унеможливлює встановлення обсягу спадкового майна та його вартість, та як наслідок унеможливлює визначення меж відповідальності спадкоємців за боргом спадкодавця.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 01 липня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко