Справа № 191/3867/19
Провадження № 2-з/191/54/22
У Х В А Л А

іменем України

16 серпня 2022 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши заяву представника третьої особи, яка заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за заявою ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради, ДП «СЕТАМ»; третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Іларіонівської селищної ради про визнання права власності.

06.04.2021 року до суду звернулася ОСОБА_2 в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 з заявою до Іларіонівської селищної ради, ДП «СЕТАМ»; третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Станом на 16.08.2022 року судом не вирішено питання про об`єднання зазначених позовних заяв.

12.08.2022 року до суду звернулася представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради, ДП «СЕТАМ»; третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заяви зазначила, що на підставі протоколу про проведення електронних торгів від 02.03.2020 року № 468406 (реєстраційний номер виконавчого провадження 61061664) ОСОБА_1 набув право власності на нежитлове приміщення загальною площею 1550,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання акту ВП №16061664 від 16.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, але йому було відмовлено. В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 191/3867/19 за позовом ОСОБА_3 до Іларіонівської селищної ради про визнання права власності на самочинне будівництво, в якій ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якості третьої особи з самостійними вимогами. У зв язку з тривалим розглядом справи спірне майно може бути не законно перереєстровано на третіх осіб, чим затягне розгляд справи на не визначений термін і розгляд буде ускладнено у зв`язку з новими обставинами.

У зв`язку з зазначеним просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 1550,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: корівник - 1296,2 кв.м., комора - 9,4 кв.м., побутове приміщення -9,7 кв.м., доїльна зала - 90,9 кв.м., підсобне приміщення - 129,8 кв.м., коридор -8,7 кв.м., коридор -5,9 кв.м.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно ч. 1 п. 1,2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 150ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, пунктом 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК(судовий секвестр).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дана норма повною мірою діє при вирішенні питання про забезпечення позову, тобто особа, яка просить про вжиття таких заходів, повинна додати докази на підтвердження необхідності вжиття певного виду забезпечення позову.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволенні позову; імовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, окрім позивача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод«Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Перевіривши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову та оцінивши надані позивачем докази, а також враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи та вимоги заявника обґрунтовані і адекватні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 1ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради, ДП «СЕТАМ»; третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити повністю.

Вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 1550,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: корівник - 1296,2 кв.м., комора - 9,4 кв.м., побутове приміщення -9,7 кв.м., доїльна зала - 90,9 кв.м., підсобне приміщення - 129,8 кв.м., коридор -8,7 кв.м., коридор -5,9 кв.м.

Копію ухвали направити заявнику, його представнику, відповідачам та третій особі, для відома.

Копію ухвали направити органам державної реєстрації прав, для відома та виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Відповідно до вимогч.10 ст.153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т. В. Прижигалінська