Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2022 Справа №607/23590/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача Братівника І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання зобов`язань у кредитному договорі припиненими ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», у якому просить визнати припиненим договір кредитної лінії №481/2007 - МК від 09 серпня 2007 року, який було укладено між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра».

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 09 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії №481/2007-МК, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кошти в сумі 70 000,00 доларів США, терміном на 60 місяців з 09 серпня 2007 року по 09 серпня 2012 року на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 14,4 % річних, відповідно до графіку повернення кредиту. Згідно п.5 Додаткової Угоди № 1 від 09.08.2007 року до Кредитного договору, ціль отримання траншу - споживчі потреби. Також, додатковою угодою встановлено графік погашення кредитної заборгованості за договором кредиту. У зв`язку з різким ростом курсу долара США, позивач, як Позичальник, перестала своєчасно сплачувати кредит в повному обсязі, а сплачувала його частково, і тому в 2009 році ВАТ КБ «Надра» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позов про дострокове стягнення з неї заборгованості. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2009 року, у справі № 2-740/09, стягнуто достроково із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором кредиту в розмірі 431 834,21 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 398 967,21 гривень, що в еквіваленті становило 66 565,53 доларів США; заборгованість по нарахованих процентах в розмірі 25 664,48 гривень, що в еквіваленті становило 4 281,98 дол. США; заборгованість по нарахованій пені за прострочення сплати процентів в розмірі 163,69 гривень, що в еквіваленті становило 27,31 доларів США; заборгованість по нарахованій пені за прострочення сплати тіла кредиту в розмірі 5 777,83 гривень, що в еквіваленті становило 964,00 доларів США; штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків в розмірі 1 261,05 гривень, що в еквіваленті становило 210,40 доларів США. На виконання вказаного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11 лютого 2010 року видано виконавчий лист №2-740, який скеровано на виконання до Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції для примусового виконання. 17 березня 2010 року головним державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Гайда А.Б. відркито виконавче провадження ВП 180822570. 30 серпня 2012 року державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Кущаком В.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 180822570, у зв`язку з повним погашенням заборгованості. З огляду на наведене, первісний Стягувач, як кредитор за кредитним договором, відповідно до вимог статі 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, в 2009 році звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про дострокове стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 431 834,21 гривень є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, відсотками, пенею та штрафом. Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року Кредитором (Стягувачем) за Кредитним договором №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року, являється ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Первісний кредитор, а також його правонаступник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» рішення суду від 24 червня 2009 року, як і постанову ДВС від 30 серпня 2012 року про закінчення виконавчого провадження, не оскаржували. Позивач вважає, що з ухваленням 24 червня 2009 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення про дострокове стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту, термін дії кредитного договору припинився і тому у первісного Кредитора (ВАТ КБ «Надра») та нового Кредитора (ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») припинилось право нараховувати проценти та пеню за цим договором кредиту. Заборгованість за Договором кредиту Позичальника ОСОБА_1 24 червня 2009 року була встановлена рішенням Тернопільського міськрайонного судуТернопільської області на рівні 431 834,21 гривень, а подальше право Банку та нового Кредитора нараховувати проценти та пеню за договором кредиту припинилось.Крім цього, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2021 року, підтверджено факт припинення дії кредитного договору та безпідставності нарахування як первісним Стягувачем так і його правонаступником ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» процентів за користування кредитними коштами після винесення судом рішення від 24.06.2009 року, про дострокове стягнення заборгованості з Позичальника за договором кредиту № 481/2007-МК від 09.08.2007 року, яке в 2012 році було виконано позивачем в повному обсязі. Дане рішення суду набрало законної сили. Позивач вважає, що намагання ТОВ ФК «Еліт Фінанс», що є правонаступником первинного Кредитора ПАТ КБ «Надра», повторно стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором є порушенням вимог ст.61 Конституції України, яка не допускає подвійної юридичної відповідальності за одне і теж порушення своїх зобов`язань. ТОВ ФК «Еліт Фінанс», що є правонаступником ПАТ КБ «Надра» повинно було в добровільному порядку визнати припиненим Кредитний договір № 481/2007-МК від 09 серпня 2007 року у зв`язку з повним погашення позивачем заборгованості, що була визначена рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2009 року у справі № 2-740/09, оскільки договір кредиту фактично припинив свою дію ще 30 серпня 2012 року (дата погашення боргу).

Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» відзиву на позов не подавав.

23 серпня 2022 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Братівник І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

09 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії №481/2007-МК, у відповідності до якого Банк надав Позичальнику кошти в сумі 70 000,00 доларів США, терміном на 60 місяців з 09 серпня 2007 року по 09 серпня 2012 року на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 14,4 % річних.

Згідно п.п. 8.1, 8.2 Кредитного Договору у разі порушення строків повернення Кредиту чи строків сплати відсотків за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 8.3 Кредитного Договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5,0 % від суми заборгованості по поверненню Кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення.

Пунктом 11.2 Кредитного договору сторони погодили, що цей Договір вступає в силу з ммоменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Позичальником свої зобов`язань за Договором.

09 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки згідно якого останній зобов`язався відповідати по зобов`язаннях боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов Договору кредитної лінії №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року в повному обсязі, тобто по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки та можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. Зі сторони позивача умови Кредитного договору виконано в повному обсязі.

Згідно п.п. 2.1, 2.4 Договору поруки Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання Зобов`язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником Зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати Зобов`язання Позичальника в цілому чи в будь-якій його частині. Повідомлення, що направляється Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі та буде вважатись належно поданим, якщо воно надіслане рекомендованим або цінним листом чи надано особисто Поручителю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності з частиною 2 статті 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Так, у зв`язку із порушенням виконання боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору, ВАТ КБ «Надра» у 2009 році звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на 20 листопада 2008 року загальна сума заборгованості становила 72 049,22 долари США, що еквівалентно 431 834 грн. 21 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2009 року у справі №2-740/09, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське РУ 431 834 грн. 21 коп. заборгованості по Договору кредитної лінії №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року, а також 1 730 грн. сплачених судових витрат.

На виконання вказаного судового рішення, за заявою представника ВАТ КБ «Надра», 11 лютого 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано два виконавчі листи.

17 березня 2010 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Гайда А.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа №2-740 від 11.02.2010 р.

30 серпня 2012 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущаком В.Б. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-740, виданого 11 лютого 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ВАТ КБ «Надра» 431 834 грн. 21 коп. заборгованості по договору кредитної лінії №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року, а також 1 730 грн. сплачених судових витрат, на підставі якого відкрито виконавче провадження №17150115 відносно боржника ОСОБА_1 , винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав виконання боржником рішення суду в повному обсязі.

Згідно договору про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» є процесуальним правонаступником ПАТ КБ «Надра» та Новим Кредитором за Кредитним договором №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, відмовлено.

При ухвалення даного судового рішення, суд виходив з того, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованої після ухвалення рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 24 червня 2009 року, не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх безпідставністю.

Дане судове рішення ніким не оскаржувалось та набрало законної сили.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 91 Постанови Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц (провадження № 61-12848св18), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц (провадження № 61-3240св18), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, (провадження №61-24172св18).

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з викладеного, суд проаналізувавши, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Так наведеними та проаналізованими доказами підтверджено виконання ОСОБА_1 зобов`язань задоговором кредитної лінії №481/2007-МК від 09 серпня 2007 року. Відповідач не спростував у спосіб подання відповідних доказів доводи позивача та не підтвердив наявність невиконаних у неї зобов`язань за вказаним кредитним договором. Також, суд звертає увагу на те, що ВС у своїй постанові від 17.01.2018 року у справі 3910/27064/15 зазначив, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню в розумінні повноти розміру заборгованості. При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватись (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги. Аналогічної позиції дотримується ВС у своїй постанові Великої палати ВС від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15 згідно якої «курсова різниця» жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто із боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Таким чином, суд вважає позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання зобов`язань у кредитному договору припиненими слід задовольнити та визнати зобов`язання позивача, які виникли згідно договору кредитної лінії №481/2007 МК від 09 серпня 2007 року, припиненими.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача представляє адвокат Братівник І.В. згідно ордеру серії ВО №1033394 від 16 лютого 2022 року.

24 січня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Братівник І.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги, згідно умов якого Клієнт доручає, а Адвокат примає доручення від Клієнта про надання йому правничої допомоги.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено, що вартість правничої допомоги встановлюється за домовленістю. Клієнт оплачує вартість правничої допомоги авансом в день підписання договору.

Згідно Акту виконання робіт від 29 червня 2022 року, складеного та підписаного ОСОБА_1 та адвокатом Братівник І.В., адвокатом було надано наступну правничу допомогу: ознайомлення, детальне вивчення та аналіз проблеми Клієнта, юридичні консультації 02 год., вартістю 2 000,00 грн.; обговорення з Клієнтом усіх можливих варіантів правової позиції, вироблення правової позиції по даній справі 01 год, варістю 1 000,00 грн.; підготовка позовної заяви 03 год., вартістю 3 000,00 грн.; участь у судових засіданнях 01 год., вартістю 1 000,00 грн. Загальна кількість годин надання правничої допомоги 11 год., вартістю 7 000,00 грн.

Як вбачається із, наявної при матеріалах справи Квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 29 червня 2022 року, ОСОБА_1 на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 24 січня 2022 р., оплачено адвокату Братівник І.В. 7 000 грн.

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі наведеного, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення із ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання зобов`язань у кредитному договору припиненими, задовольнити.

Визнати зобов`язання ОСОБА_1 у договорі кредитної лінії №481/2007 МК від 09 серпня 2007 року, який було укладено між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», припиненими.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» у користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн., а також 7 000 (сім тисяч) гривень витрат понесених на надання правничої допомоги.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 10 жовтня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс - 04053, м. Київвул. Січових Стрільців, 15, , МФО 380764.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан