ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3806/22 Справа № 173/263/21 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Лаченкової О.В,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2021 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ Вердикт Капітал зазначає, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» 05.10.2006 року укладений кредитний договір №014/114171/3105/73 за умовами якого Банк надав позичальникові кредит у розмірі 23762 дол. США зі сплатою 15% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальникові кредитні кошти в сумі 23 762 дол. США. 18.12.2019 року між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до якого АТ «Райфайзен Банк Аваль» відступило, а АТ «Оксі Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі і за договором кредиту №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року. 18.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-28-1 відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило, а ТОВ «Профіт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/ або поручителів, в тому числі і за договором кредиту №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року. 26.12.2019 року між ТОВ « ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №2612-01 відповідно до якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі і за договором кредиту №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року. Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділене правом вимоги до відповідача за кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором не погашена в повному обсязі. Станом на 28.12.2020 року відповідно до розрахунку заборгованість становить 178694,72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 5 066 835,17 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 21982,75 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 623 314,28 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 40 391,75 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 1 145 295,95 грн.; заборгованість за відсотками згідно Кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення заборгованості складає - 3380,04 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 95 840,02 грн.; заборгованість за пенею і штрафами 112 940,18 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить - 3 202 384,92 грн. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому має право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Нарахування 3% річних на суму 21 982,75 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 623 314,28 грн. за період з 28.12.2017 року по 28.12.2020 року складає 56 149,94 грн. Нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою проведене на суму 21 982.75 дол. США що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 623 314,28 грн. за період з 28.12.2019 року по 28.12.2020 року складає 99 900,59 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 28.12.2020 року відповідно до розрахунку заборгованості складає 156 050,53 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 156 050,53 грн., судовий збір у розмірі 2340,76 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року в сумі 56 149 грн. 94 коп., яка складається з 3% річних за період з 28.12.2017 року по 28.12.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - 2 270,0 гривень на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору та 5 000,0 грн. на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги покладено на товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року, ОСОБА_2 просить рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у цій частині.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ Вердикт Капітал суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тож зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, тому, кредитор має право на отримання 3% річних з простроченої суми 21 982.75 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2020 року становить 623 314,28 грн. за період з 28.12.2017 року по 28.12.2020 року, що складає 56 149,94 грн.

Але з таким висновком не можна погодитись з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір №014/114171/3105/73.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору сума кредиту складає 23 762 дол. США.

У відповідності з п.1.4 договору процентна ставка за користування кредитом становить 15% річних.

Відповідно до п.1.2 договору датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій, є 04 жовтня 2012 року.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредит у розмірі 23 762 дол. США.

Відповідач, в свою чергу, обов`язки виконував не належним чином, щомісячні платежі сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

За нормою ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст. 1078 ЦК України).

18.12.2019 року між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до п.2.1 якого АТ «Райфайзен Банк Аваль» відступило, а АТ «Оксі Банк» набуло права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Перелік кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Однак, в матеріалах справи відсутній Додаток 1, а тому неможливо встановити чи входив кредитний договір №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року до Переліку кредитних договорів за яким АТ «Оксі Банк» набуло права вимоги до ОСОБА_1 , чи є ОСОБА_1 боржником, та який розмір (розрахунок сум) заборгованості Боржника на дату підписання зазначеного Договору.

Також позивачем не надано доказів на виконання умов п.3.2. Договору відступлення права вимоги №114/2-28 від 18.12.2019 року, а саме підтвердження передання АТ «Оксі Банк» грошових коштів в розпорядження АТ «Райфайзен Банк Аваль», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників.

Це позбавляє суд можливості з`ясувати підстави і умови переходу права вимоги від первісного кредитора, а наступні договори є похідними від вказаного вище Договору відступлення права вимоги №114/2-28 від 18.12.2019 року.

18.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-28-1 відповідно до п.2.1. якого АТ «Оксі Банк» відступило, а ТОВ «Профіт Капітал» набуло права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Перелік кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Однак, в матеріалах справи відсутній Додаток 1, а тому неможливо встановити чи входив кредитний договір №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року до Переліку кредитних договорів за яким ТОВ «Профіт Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 , чи є ОСОБА_1 боржником, та який розмір (розрахунок сум) заборгованості Боржника на дату підписання зазначеного Договору.

Також позивачем не надано доказів на виконання умов п.3.2. Договору відступлення права вимоги №114/2-28-1 від 18.12.2019 року, а саме підтвердження передання ТОВ «Профіт Капітал» грошових коштів в розпорядження АТ «Оксі Банк», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників.

26.12.2019 року між ТОВ « ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №2612-01 відповідно до п.2.1 якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Перелік кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Однак, в матеріалах справи відсутній Додаток 1, а тому неможливо встановити чи входив кредитний договір №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року до Переліку кредитних договорів за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 , чи є ОСОБА_1 боржником, та який розмір (розрахунок сум) заборгованості Боржника на дату підписання зазначеного Договору.

Також позивачем не надано доказів на виконання умов п.3.2. Договору відступлення права вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року, а саме підтвердження передання ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в розпорядження ТОВ «ФК «Профіт Капітал», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників. Відсутні будь-які докази та платіжні документи, що підтверджують факт здійснення ТОВ «Вердикт капітал» оплати на користь ТОВ « ФК «Профіт Капітал» на виконання умов Договору про відступлення прав вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року.

В якості доказу на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору про відступлення прав вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року позивач долучив до позовної заяви Витяг з Додатку №2 до Договору відступлення права вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року (а.с.43).

Проте, колегія суддів критично оцінює вказаний Витяг, оскільки відповідно до п. 2.1. Договору про відступлення прав вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року передбачено, що перелік договорів, права вимоги за якими відступається міститься в Додатку №1 до Договору, а не в Додатку №2.

Крім того, Відповідно до п.12 Наказу Міністерства юстиції від 18 червня 2015 №1000/5 Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях витяг зі службового документа виготовляється, якщо немає необхідності виготовляти копію. Витяг оформлюється на загальному бланку установи із дотриманням таких вимог: у назві виду документа зазначається: «витяг з наказу», «витяг з протоколу»; відтворюється повністю вступна частина (якщо вона є) службового документа; з основної частини тексту документа виписується той пункт, інформація якого необхідна; відтворюється реквізит «Підпис» (без особистого підпису);проставляються відмітка про засвідчення копії та відбиток печатки служби діловодства.

Наданий позивачем Витяг з Додатку №2 до Договору про відступлення прав вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року не містить вказівки на те, що оригінал вказаного витягу було підписано представниками ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, вказаний витяг не містить вказівки на те, що він є додатком саме до Договору про відступлення прав вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року, а містить посилання лише на дату Договору, додатком до якого він є.

Відсутність Додатку №1 до Договору №2612-01 від 26.12.2019 року позбавляє суд можливості встановити достовірність відомостей щодо наявного у позивача права вимоги за кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05.10.2006 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Також позивачем не надано ніяких ні первинних документів (у тому числі виписки за договором чи інших первинних документів, які б відображали розмір отриманих ОСОБА_1 коштів, час їх отримання, суми, які підлягали сплаті, фактично сплачені кошти), ні жодного розрахунку заборгованості з зазначенням суми наданих у кредит коштів, суми заборгованості, періодів, за які вона виникла, тобто доказів, які б підтверджували заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року, укладеним з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль».

Позивач, зазначаючи у позовній заяві, що ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» надав відповідачу у кредит 23 762 дол. США, жодних доказів про це не надав. Доказів про те, скільки коштів ОСОБА_1 фактично отримав у кредит, коли у нього почала виникати заборгованість перед ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», у яких розмірах, яка сума коштів за договором була ним сплачена, позивачем не надано.

Один лише факт набуття ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги №2612-01 від 26 грудня 2019 року від ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно із кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року, за відсутності доказів на підтвердження розміру цієї заборгованості та за відсутності доказів, які б дозволяли ідентифікувати кредитний договір, не дає суду підстав стягувати зазначені суми з позивача.

Так, колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність цієї заборгованості ОСОБА_1 перед ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», зокрема, чи дійсно вона виникла саме на підставі кредитного договору №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року, а не іншого договору, встановити період її нарахування, з`ясувати розмір сум, виходячи з яких здійснювалось нарахування цих платежів.

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року 3% річних від простроченої суми заборгованості за період із 28.12.2017 року по 28.12.2020 року у розмірі 56149,94 грн. та пеню у розмірі 99900,59 грн.

При цьому у своїй позовній заяві позивач посилався на те, що за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Позивач вказував, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 станом на 28.12.2020 року становить 5066835,17 грн. та складається з наступного:

- заборгованість за кредитом 623314,28 грн. (21982,75 дол. США);

- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 1145295,95 грн. (40391,75 дол. США);

- заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку боргу 95840,02 грн. (3380,04 дол. США) (а.с.21);

-заборгованість по пені та штрафні 3202384,92 грн. (112940,18 дол. США).

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом із цим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 28.12.2020 року, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначений розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений ТОВ Вердикт Капітал є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Позивача до Відповідача. Не є належним та допустимим доказом.

Належного розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року позивачем не надано.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих ТОВ Вердикт Капітал доказів (розрахунок а.с.18), колегія суддів вбачає, що розмір боргу, заявлений товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи.

Товариством відповідної виписки по руху коштів за кредитним договором та останніми платежами позичальником на виконання вимог ст.81ЦПК України суду не надано. Також не надано доказів щодо терміну останнього здійсненого відповідачем платежу.

Окрім того, колегія суддів вбачає, що строк дії кредитного договору був визначений сторонами до 04 жовтня 2012 року.

Між тим у порушення вимог чинного законодавства ТОВ «Вердикт Капітал» було здійснено нарахування пені, зокрема за період із 28.12.2019 року по 28.12.2020 року, на суму 21982,75 дол. США за умовами кредитного договору, строк дії якого закінчився.

Верховний суд неодноразово висловлював правову позицію з приводу того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (справа №175/4753/15-ц постанов від 06.02.2019 року).

Враховуючи те, що позивач вказував на здійснення часткових платежів на погашення кредиту, однак, доказів на підтвердження чи спростування цієї обставини не надав, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, а відтак - і перевірити правильність нарахування 3% річних, заявлених до стягнення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.2 та 3 ст.83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З урахуванням викладеного, зважаючи, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів дійшла висновку про неможливість задоволення позовних вимог.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів приходить до наступного.

Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Щодо витрат на правову допомогу, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Так як у задоволенні позову відмовлено, то відшкодування понесених витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" в особі Генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/114171/3105/73 від 05 жовтня 2006 року - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова