Справа № 466/9771/19
Провадження № 2/466/424/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 22547,15 грн, інфляційних втрат у розмірі 2556,09 грн та 3% річних в розмірі 698,88 грн, а всього 25802,12 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ЛМКП покликається на те, що 16.05.2018 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за централізоване опалення в розмірі 9055,38 грн.

25.07.2016 року Шевченківським районним судом м.Львова судовий наказ від 08.06.2016 року скасовано. Про що ЛМКП «Львівтеплоенерго» стало відомо лише 02.06.2017 року.

Крім цього за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» 13.03.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 22247,15 грн. Даний судовий наказ скасовано за заявою ОСОБА_3 11.03.2019 року.

У зв`язку із вищенаведеним ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова про стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 22547,15 грн.

Позивач зазначає, що між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачеві, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р. а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. У зв`язку із чим змушені звернутися до суду.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, покликаючись на обставини справи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, зазначила, що вона всі комунальні платежі завжди сплачувала вчасно та в повному обсязі. Квартира, в які вона проживає однокімнатна, а позивачем за 3 місяці нараховано 23000 грн боргу. В жовтні 2017 року прийшла платіжка на 3000 грн, в листопаді 2017 року на 4000 грн, а в грудні 2017 року - знову на 3000 грн. Зазначає, що «Львівтеплоенерго» фактично намагається за її кошти покрити заборгованість інших мешканців будинку. просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №481 від 04.12.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками приватизованої квартири АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають у вказаній квартирі із трьома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплонрго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

З 01.07.2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оплати за надані послуги з централізованого опалення.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З пункту3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Проте, на момент ухвалення рішення Договір ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не підписаний. Відсутність Договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 установилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги Відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2018 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 25802,12 грн., з яких 22247,15 грн. основна сума заборгованості, 2556,09 грн. інфляційні витрати, та 698,88 грн. 3% річних.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 11.03.2018 року скасовано вищевказаний судовий наказ.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_2 , балансоутримувачем якого є ПП «Управляюча компанія «Рідний дім Топольна» обладнаний індивідуальним тепловим пунктом з вузлом обліку теплової енергії, який обліковує тепло, яке іде на опалення і на підігрів гарячої води, що стверджується Актом №1773 від 28.12.2007 року, паспортом на теплолічильник фірит Kamstup-2007р., Свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №35/17-7420 від 28.11.2017 року, Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії за №1773 від 07.12.2017 року.

Також житловий будинок АДРЕСА_2 має горизонтальну розводку внутрішньобудинкової системи опалення, а тому більшість житлових квартир у вказаному будинку обладнані квартирними приладами обліку теплової енергії, нежитлові приміщення, які знаходяться у вказаному будинку також обладнані окремими лічильниками теплової енергії та опалення.

Квартира АДРЕСА_1 до 25.01.2018 року не була обладнана квартирним приладом обліку теплової енергії, що стверджується Актом №77180 від 25.01.2018 року, Паспортом на теплолічильник IOM-111-ELF, виробника ARATOR S/A, зав. №1784506.

Представник позивача стверджує, що розрахунок кількості та вартості послуги з централізованого опалення мешканцям житлового будинку АДРЕСА_2 проводиться відповідно до вимог Постанови КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Наказу Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГУ від 31.10.2006 року №539 «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

Однак, в ході судового розгляду встановлено, що фактично ЛМКП «Львівтеплоенерго» розрахунки за послуги з централізованого опалення по будинку по АДРЕСА_2 проводив наступним чином: по квартирах, в яких встановлено квартирні прилади обліку за їх показами, зазначеними безпосередньо самим мешканцям в їх особистих кабінетах на сайті ЛМКП, а по квартирах, в яких не встановлено квартирні прилади обліку теплової енергії, кількість теплоти розраховується як різниця між кількістю теплової енергії, спожитої квартирами з квартирними приладами обліку, нежитловими приміщеннями (юридичні особи) та втратами у внутрішньобудинковій системі опалення, пропорційно опалювальній площі квартир, в яких не встановлено приладів обліку, по місцях загального користування з урахуванням втрат в розподільчих внутрішньобудинкових мережах систем опалення згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №359 від 31.10.2016 року «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати опалення». При цьому представник ЛМКП повідомила, що покази споживачів, зазначені ними в особистих кабінетах безпосередньо представниками ЛМКП не перевіряються.

Таким чином, судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» проводячи нарахування суми оплати за централізоване опалення по кватирі за адресою: АДРЕСА_3 безпідставно нараховував заборгованість, яка фактично утворювалася не за спожиту теплову енергію мешканцями вказаної квартири, а за різницю між спожитою тепловою енергією власників квартир та нежитлових приміщень (юридичних осіб), які мали квартирні прилади обліку та кількістю теплової енергії, спожитої на потреби будинку в цілому, поділеної між квартирами, які не були обладнані квартирними приладами обліку. Про необґрунтованість нарахованого боргу також, на думку суду, свідчать і надані ЛМКП «Львівтеплоенерго» розрахунки за аналогічний період за попередні роки, з яких вбачається, що кількість спожитої теплової енергії за таких же умов була значно менша. Суд також враховує ту обставину, що листопад не є місяцем з температурою на вулиці, яка потребує значного опалення. Крім того, аналізуючи покази за зимові місяці, вбачається, що такі значно менші, аніж покази за осінні, більш теплі місяці.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, а саме з наданого ЛМКП «Львівтеплоенерго» розрахунку вартості заборгованості вбачається, що з моменту встановлення квартирного приладу обліку 25.01.2018 року у квартирі АДРЕСА_1 вартість нарахування суми до оплати за спожите централізоване опалення при тій же кількості мешканців квартири різко зменшилася, що також на думку суду свідчить про неспівмірне та необґрунтоване нарахування суми до оплати за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів суми заборгованості за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року слід відмовити, оскільки позивачем жодним чином не доведено, що відповідачі за листопад 2017 січень 2018 року спожили теплової енергії на суму 22547,15 грн.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,247,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту складання повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 09.09.2022 року.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження:79040, м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, розрахунковий рахунок: НОМЕР_2 у Львівському ВТ «Ощадбанк», МФО 325796.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_4 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О. І. Баєва