провадження №: 2/752/1300/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», в особі свого представника, звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період 01.05.2015 по 01.02.2020 у розмірі 11696,95 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 9620,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 1506,17 грн. та 3 % річних у розмірі 570,62 грн.; судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Вказаний будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні у позивача. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачами не укладено. Відповідачі споживають житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримують від позивача відповідні рахунки, а тому навіть при відсутності укладеного з позивачем договору на вказані послуги, зобов`язання відповідачів сплачувати за послуги виникають з позадоговірних відносин, тому що встановлюються законом. Відповідачі не сплачують плату за надані послуги, у зв`язку з чим у них виникла перед позивачем заборгованість, яку в добровільному порядку вони не сплачують. Враховуючи наведене позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

12.08.2021 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Король І.О. до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2020 №205863540.

Будинок АДРЕСА_2 був віднесений до комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

На підставі рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» та рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» було затверджено переліки об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1-10 до цього рішення, та визнано такими, що втратили чинність, додатки 1-12 до рішення Київради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва». Згідно з переліком наведеним в додатку 1 до об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва передано до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в тому числі будинок АДРЕСА_2 .

Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Починаючи з 01.05.2015 позивач здійснював функції з утримання будинку АДРЕСА_2 та надавав житлово-комунальні послуги.

Факт надання житлово-комунальних послуг та їх вартості підтверджується: рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради від 19.10.2010 № 41/10, актом прийому-передачі будинків від 29.10.2010, рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270, інформацією щодо фактичних та нормативних витрат на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 442 від 30.04.2015 щодо встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 668 від 06.06.2017, договором про постачання електричної енергії № 17195 від 31.08.2004, додаткової угодою до даного договору, договором про надання послуг № 114 від 02.03.2018, укладеним з КК «Центр комунального сервісу».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Як встановлено судом, відповідачі належним чином не виконали свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у них виникла заборгованість за період з 01.05.2015 по 01.02.2020 у розмірі 9620,15 грн.

У силу положень ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Обов`язок щодо сплати за спожиті послуги встановлений законом, не зважаючи на наявність або відсутність договірних відносин між сторонами.

Зазначений обов`язок є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних від суми невиконаного зобов`язання за спірний період становить 570,62 грн., інфляційні втрати становлять 1506,17 грн.

Разом з тим, представником відповідача заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 по 30.06.2018.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Слід відмітити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц; від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц; від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц; від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц.

Так, з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості позивач звернувся до суду 03.07.2020. Тобто, позивач має право на стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в межах позовної давності яка була нарахована за період з 03.07.2017 до 01.02.2020.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що судом встановлено порушення права та інтересу позивача, а також встановлено, що за вимогою про стягнення заборгованості з 01.05.2015 по 03.07.2017 позивачем пропущено строк позовної давності, а відповідачем заявлено про його застосування, суд відмовляє в задоволенні позову в частині нарахованої заборгованості за вказаний період.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 03.07.2017 по 01.02.2020 у розмірі 7554,55 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 6755,83 грн., інфляційні втрати у розмірі 523,77 грн. та 3 % річних у розмірі 274,95 грн.

У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1357,47 грн. (2102,00 грн. х 64,58 %).

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) , ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (ідентифікаційний код:32375554, місцезнаходження: 03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, буд. 17 Б) заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 03.07.2017 по 01.02.2020 у розмірі 7554,55 грн. (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 55 коп.), яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 6755,83 грн. (шість тисяч сімсот п`ятдесят п`ять гривень 83 коп.), інфляційні втрати у розмірі 523,77 грн. (п`ятсот двадцять три гривні 77 коп.) та 3 % річних у розмірі 274,95 грн. (двісті сімдесят чотири гривні 95 коп.).

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) , ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (ідентифікаційний код:32375554, місцезнаходження: 03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, буд. 17 Б) судовий збір у розмірі 678,74 грн. (шістсот сімдесят вісім гривень 74 коп.) з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур