Номер провадження: 22-ц/813/174/22
Справа № 509/3873/18
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Дришлюка А.І.,
Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Івкової Лариси Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:
27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Стандард Фінанс Групп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на будинок відпочинку, загальною площею - 54,1 кв.м., житловою площею - 13,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер :02:007:0451, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на житловий будинок, загальною площею 333,6 кв.м., житловою площею 127,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,112 га, кадастровий номер: :02:007:0450, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2018 року за заявою відповідача ОСОБА_2 застосовано зустрічне забезпечення позову та визначено позивачеві ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 65 000 грн..
Зустрічне забезпечення визначене судом, виконано позивачкою ОСОБА_1 шляхом внесення коштів на депозитний рахунок суду.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про зустрічне забезпечення позову та визначено ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 1 381 670,00 грн.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 про скасування зустрічного забезпечення та заходів забезпечення позову та вирішено: скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року; скасувати зустрічне забезпечення позову, відповідно до ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2018 року щодо внесення грошових коштів ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду у розмірі 65 000 грн.; скасувати зустрічне забезпечення позову, відповідно до ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року щодо внесення грошових коштів ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду d розмірі 1 381 670 грн..
Постановою Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року скасовано; в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та зустрічного забезпечення відмовлено.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову виконано шляхом скасування/припинення обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна, накладених на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року.
10 грудня 2020 року представник позивача звернулася до суду із заявою про поворот виконання судового рішення в якій зазначила, що постановою Одеського апеляційного суд від 03 листопада 2020 року ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.06.2020 року про скасування заходів забезпечення позову скасовано, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Питання про поворот виконання ухвали суду від 16.06.2020 року не було вирішено апеляційним судом, у зв`язку із чим просить суд допустити поворот виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року у справі №509/3873/18 шляхом поновлення заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року, а саме: накласти арешт на будинок відпочинку, загальною площею - 54,1 кв. м., житловою площею - 13,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на земельну ділянку (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер :02:007:0451, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 333,6 кв. м., житловою площею 127,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; накласти арешт на земельну ділянку(цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,112 га, кадастровий номер: :02:007:0450, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Справу розглянуто за відсутності сторін.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 січня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі адвокат Івкова Л.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви про поворот виконання судового рішення у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись статтею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:
Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.
Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Сторони по справі сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 09 вересня 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Частиною 5 статті 444 ЦПК України визначено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Згідно із частиною 9 статті 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді ( ч. 10 ст. 444 ЦПК України)
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Як зазначив Конституційний Суд у рішенні від 2 листопада 2011 у справі №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.
Поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.
Замість скасованого рішення приймається нове, яке за своїм змістом протилежне первісному, у зв`язку з чим боржник має право вимагати відновлення первісного положення і повернення йому того, що було передано стягувачеві. Це є реакцією на ситуацію щодо захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.
Із вищезазначеного суд робить висновок, що інститут повороту виконання рішення суду насамперед необхідний та регулює відносини, у разі якщо в інший спосіб неможливо повернути в попередній стан правовідносини, які були вирішені скасованим судовим рішенням.
Ураховуючи наведене, а також положення статей 444 - 446 ЦПК України, поворот виконання рішення необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.
Звертаючись до суду із заявою про поворот виконання, заявник фактично просить здійснити поворот виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року шляхом поновлення заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року, а саме: накласти арешт на будинок відпочинку, загальною площею - 54,1 кв. м., житловою площею - 13,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на земельну ділянку (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, кадастровий номер :02:007:0451, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 333,6 кв. м., житловою площею 127,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; накласти арешт на земельну ділянку(цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,112 га, кадастровий номер: :02:007:0450, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Проте ЦПК України такої процесуальної дії не передбачено.
За таких обставин, правові підстави для задоволення заяви адвоката Івкової Л.В. в інтересах ОСОБА_1 в поряду ст. 444 ЦПК України відсутні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищезазначеної заяви заявника у цій справі.
Наведені в апеляційній скарзі доводи по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм цивільного законодавства України та правильність висновків суду не спростовують.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ Гірвісаарі проти Фінляндії , п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Івкової Лариси Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 09 вересня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік