Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2022 Справа №607/22941/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря М.О. Мокрій

учасників справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суд перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.

Позивач за первісним позовом просить суд усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення позивачки ОСОБА_1 та членів її сім`ї в означену квартиру; позивач за зустрічним встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1

-у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 12, 3 кв.м.

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 16, 8 кв.м.

-кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишити в загальному користуванні.

На обґрунтування власних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у її власності перебуває ѕ ідеальної частки спірної квартири, однак вона з своїм чоловіком ОСОБА_3 не може увійти в житло, оскільки цьому чинить перешкоди відповідачка за первісним позовом. В судовому засіданні ОСОБА_1 , її представник та третя особа ОСОБА_3 просять первісний позов задовольнити.

Відповідачка за первісним позовом позивачка за зустрічним позовом, ОСОБА_2 і її представник, просять в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний задовольнити. Зазначає, що в її власності перебуває ј ідеальна частка квартири, вона нею користується та живе і фактично не проти, щоб ОСОБА_1 вселилася до житла, однак, на переконання ОСОБА_2 , опонентка не має права вселяти у спірне житло свого чоловіка, котрий не є співвласником житла.

Заслухавши пояснення та перевіривши докази, Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , з 08 травня 2021 року є власником ѕ ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 . Означену нерухомість було нею набуто в порядку спадкування, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.05.2021 року, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, витягом про державну реєстрацію права власності.

Власником іншої ј ідеальної частки квартири є ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 13.09.2013 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, й остання фактично проживає в житлі.

Позивач за первісним позовом просить суд усунути їй перешкоди зі сторони ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення позивачки ОСОБА_1 та її чоловіка в означену квартиру. ОСОБА_1 зазначає, що у її власності перебуває ѕ ідеальної частки спірної квартири, однак вона з своїм чоловіком ОСОБА_3 не може увійти в житло, оскільки цьому чинить перешкоди відповідачка за первісним позовом.

Пояснення ОСОБА_1 , підтвердили власними показами допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Окремо позивачка за первісним позовом надала суду копії листів вимог до ОСОБА_2 про надання доступу до житла, а також фіскальні чеки Укрпошта про направлення цих листів.

Позивачка за зустрічним встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1

-у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 12, 3 кв.м.

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 16, 8 кв.м.

кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишити в загальному користуванні.

Пояснює, що в її власності перебуває ј ідеальна частка квартири, вона нею користується та живе і фактично не проти, щоб ОСОБА_1 вселилася до житла, однак, на переконання ОСОБА_2 , опонентка не має права вселяти у спірне житло свого чоловіка, котрий не є співвласником житла.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).

За правилами ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 383 ЦК України передбачає, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та членів його сімї; в свою чергу ст. 391 ЦК України визначене право власника майна, за наявності дій, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Аналіз наданих сторонами доказів, вкупі з поясненнями ОСОБА_2 про те, що вона не готова передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей до спірної квартири, та те, що вона заперечує можливість проживання чоловіка ОСОБА_1 у житлі, надають Суду зробити висновок, що дійсно, зі сторони ОСОБА_2 має місце перешкоджання ОСОБА_1 , як повноцінному співвласнику ѕ ідеальної частки майна, у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а відтак первісний позов підлягає до задоволення та захисту прав позивачки за первісним позовом шляхом вселення її та членів її сім`ї в означену квартиру.

Щодо зустрічного позову Суд наголошує на такому.

За змістом статей 355, 356, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як зазначено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до додатку постанови виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 10 січня 1985 року №2, мінімальний розмір жилої площі на кожного члена сім`ї у місті Тернополі становить 6,0 кв.м., а середня забезпеченість жилою площею, становить 8,1 кв.м., у місті Тернополі.

Згідно технічного паспорта на квартиру, в житлі наявні дві житлові кімнати площею 12, 3 та 16. 8 кв.м. Як зазначено вище до складу сімї ОСОБА_1 входить її чоловік, котрий, в силу закону, має право користуватися жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири).

Враховуючи, що у спірній квартирі уже проживає ОСОБА_2 , та має намір вселитися інший співвласник ОСОБА_1 з своїм чоловіком ОСОБА_3 , при цьому між співвласниками існує спір щодо порядку користування житлом, оскільки ОСОБА_2 категорично заперечує право проживання у квартирі чоловіка ОСОБА_1 , з метою встановлення нормальних житлових умов, Суд вважає за справедливе встановити наступний порядок користування житлом, що відповідатиме допустимим розмірам житлової площі на кожну особу

-у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 12, 3 кв.м.

-у користування ОСОБА_1 та члена її сімї ОСОБА_3 , виділити житлову кімнату площею 16, 8 кв.м.

-кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишити в загальному користуванні.

Керуючись ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, Суд -

ВИРІШИВ :

Первісний позов задовольнити.

Усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення позивачки ОСОБА_1 та членів її сім`ї в означену квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 гривень.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1

-у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 12, 3 кв.м.

-у користування ОСОБА_1 та членів її сімї виділити житлову кімнату площею 16, 8 кв.м.

-кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишити в загальному користуванні.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 992, 40 гривень сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач відповідач ОСОБА_1 АДРЕСА_2

Позивач відповідач ОСОБА_2 АДРЕСА_3

Головуючий суддяВ. М. Братасюк