Справа №155/1756/20
Провадження №2/155/34/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2022 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Санакоєва Д.Т.,

при секретарі судових засідань Федонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Галичанської сільської ради Луцького району про скасування рішення сільської ради, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Горохівська районна державна адміністрація,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Галичанської сільської ради про скасування (визнання не чинним) рішення Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 26.10.2016 №14/5 в частині надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка належала ОСОБА_3 ; скасування (визнання не чинним) рішення Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 19.05.2017 №18/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, а саме: 0,3180 га, кадастровий номер: :01:001:2800 для ведення особистого селянського господарства; визнання не чинним та скасування запису про реєстрацію права власності № 35650662 в державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку 0,318 га, кадастровий номер: :01:001:2800 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Галичани та належить на праві власності ОСОБА_2 , а також просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та на земельну ділянку площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Свій позов мотивує тим, що рішенням сесії Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 19 березня 1999 року № 4/6 її тітці ОСОБА_3 надавались безоплатно земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,22 га та для ведення особистого селянського господарства 0,40 га.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 11.07.2018, ОСОБА_3 визнано безвісно відсутньою. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2018 ОСОБА_3 визнано померлою з дати набрання рішенням законної сили.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем за законом, заповіту на вказане майно спадкодавець не посвідчувала. Після того, як ОСОБА_3 пропала безвісти, її земельну ділянку біля житлового будинку надано в користування ОСОБА_4 , який користувався нею до 2012 року, а згодом, за усною домовленістю, обміняв на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 ОСОБА_2 , використовуючи своє право на приватизацію, приватизував частину земельної ділянки під будинком, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що за адресою АДРЕСА_1 . При проведенні геодезичної зйомки земельних ділянок представник сільської ради спеціаліст-землевпорядник не був присутній. Підставою погодження технічної документації ОСОБА_2 є рішення Галичанської сільської ради № 4/5 від 19.03.1999 року про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування. Оскільки відповідач користується спірною земельною ділянкою з 2012 року, тобто до моменту визнання померлою тітки позивача, частину будівель розібрав, зокрема житловий будинок, а тому, на думку позивача, він незаконно заволодів частиною земельної ділянки, що належала ОСОБА_3 .

Рішенням Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 19.05.2017 № 18/3 затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,2500 га, кадастровий номер: :01:001:2801, площею 0,1927 га, кадастровий номер: :01:001:2802, площею 0,3180 га, кадастровий номер: :01:001:2800. Вважаючи, що права позивача порушенні просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 24.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

17.12.2020 відповідач ОСОБА_2 скерував відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Свої заперечення у відзиві мотивує тим, що ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність згідно рішення Галичанської сільської ради Горохівського району від 19.03.1999 року №4/6 земельні ділянки загальною площею 0,62 га без зазначення адреси. Землевпорядна документація ОСОБА_3 не виготовлялась і державний акт на право приватної власності не видавався. Відтак ОСОБА_3 не мала правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а тому і спадкоємці не можуть набути таких прав. Спірні рішення Галичанської сільської ради №14/5 від 26.10.2016 року та №18/3 від 19.05.2018 в частині затвердження технічної документації та передачі у власність земельної ділянки площею 0,3180 га, кадастровий номер 0:01:001:2800 для ведення особистого селянського господарства ним реалізовані шляхом державної реєстрації речового права здійсненого 20.02.2020 державним реєстратором Горохівської районної державної адміністрації. Тому скасування таких актів не породжує правових наслідків для позивача, тобто обраний позивачем спосіб захисту свого права не забезпечує реального захисту порушеного права. Крім того, відповідач посилається у відзиві на п.1,2,3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.01.2021 року призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження зупинено.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року провадження у справі поновлено для вирішення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року клопотання експерта задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 09.02.2022 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 16.03.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, ствердила факти, наведені в позовній заяві та просила позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку усім доказам в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданої органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Випискою з рішення Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 19.03.1999 року №4/6 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» (а.с.27), підтверджується, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га.

Рішенням Галичанської сільської ради №14/5 від 26.10.2016 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості» (а.с.25) ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості 0,85 га: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,6000 га.

Випискою з рішення Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області №18/3 від 19.05.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність», встановлено, що затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею: 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:2801, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд; 0,1927 га, кадастровий номер :01:001:2802 для ведення особистого селянського господарства; 0,3180 га, кадастровий номер :01:001:2800 для ведення особистого селянського господарства, розроблену відповідно до рішення сільської ради від 26.10.2016 №14/5 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості», а також передано ОСОБА_2 у приватну власність земельні ділянки.

Із інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.22) земельна ділянка, яка призначена для ведення особистого селянського господарства площею 0,318 га, що розташована в селі Галичани Горохівського району, кадастровий номер :01:001:2800, зареєстрована Горохівською районною державною адміністрацією за ОСОБА_2 в державному реєстрі прав 20.02.2020, номер запису про право - 35650662.

Із виписки з рішення від 19.03.1999 року №4/6 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність 0,22 га для обслуговування житлового будинку та 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства.

Із витягу з погосподарської книги №1 за 2006-2010 роки Галичанської сільської ради, сформованого 15.11.2018 року №746 (а.с.12) вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 значився будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і знаходився в АДРЕСА_1 , рік побудови будівлі - 1962.

Згідно форми №1 погосподарського обліку за 2006-2010 роки домогосподарства ОСОБА_3 (пустка) АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.29-30) значився житловий будинок, 1962 року побудови, загальною площею 40 кв.м., де житлова площа 28 кв.м., а також земельна ділянка загальною площею 0,62 га, з яких 0,22 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,40 га для ведення особистого селянського господарства.

Із відповіді Галичанської сільської ради Горохівського району Волинської області від 06.11.2020 №249/02-06/2-20 (а.с.21), вбачається, що ОСОБА_3 користувалась земельними ділянками, переданими їй у приватну власність згідно рішення Галичанської сільської ради №4/6 від 19.03.1999 року до вересня 2008 року. Відповідно до земельно-облікових документів, а саме: погосподарської книги №1 за 2006-2010 роки та зошиту із замірами земельних ділянок користувачів ОСОБА_3 користувалась двома городами площею 0,26 га за межами населеного пункту та 0,36 біля житлового будинку (0,22 га під ОЖБ та 0,14 га для ОСГ). Після того як ОСОБА_3 пропала безвісті, її земельну ділянку біля житлового будинку надали в користування ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_4 до 2012 року він користувався даною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , яку за усною домовленістю, обміняв на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 . ОСОБА_2 , використовуючи своє право на приватизацію, приватизував частину земельної ділянки під будинком за адресою АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства. Підставою погодження технічної документації ОСОБА_2 є рішення Галичанської сільської ради №4/6 від 19.03.1999 року про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування.

Згідно довідки Галичанської сільської ради № 606 від 01.11.2019 року (а.с.15) вбачається, що домогосподарство, яке належало ОСОБА_3 , 1927 року народження, значилось в книгах погосподарського обліку за 2006 - 2010 роки як пустка. ОСОБА_3 не одружена, одиноко проживала в даному будинку до 2008 року, адреса домогосподарства АДРЕСА_1 . Загальна площа земельних ділянок членів домогосподарства: 0,62 га, з них для будівництва, обслуговування житлового будинку 0,22 га, для ведення особистого селянського господарства 0,40 га. В погосподарських книгах 2011-2015 р. домогосподарство ОСОБА_3 вже не значиться та в земельно-облікових документах такий землевласник не числиться.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.13), виданого 06 листопада 2018 року, Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №54309509, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , заведена Горохівською державною нотаріальною конторою 30.11.2018, №474/2018.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 листопада 2019 року (а.с.15) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,62 га (в тому числі 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,40 га для ведення особистого селянського господарства) у зв`язку із тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщини в повному обсязі.

Із повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_7 .

Із архівної довідки з Державного архіву Волинської області від 11.09.2018 №192/0146 (а.с.13) вбачається, що по метричних книгах Петро-Павлівської церкви с.Галича Горохівського повіту зазначено, що ОСОБА_8 (так у документі), народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батько ОСОБА_9 (так у документі), мати ОСОБА_10 (так у документі).

Із поданих позивачем доказів, а саме: повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.10), повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.11), повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 (а.с.11), свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 (а.с.12), неможливо встановити, що дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 « ОСОБА_11 ».

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження № 61-7554св21) зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні .

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутність такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи наведене вище, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд встановив, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів і не довела, що померла ОСОБА_3 є її тіткою та вона є спадкоємцем майна померлої за законом, а отже відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки. А тому, на думку суду, рішення, які просить скасувати позивач, не порушують її прав та інтересів.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного або оспорюваного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.

Згідно ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Враховуючи ту обставину, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, підстави для стягнення з відповідача судових витрат по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2,11,12,15,16,21 ЦК України, ст.ст.2, 4, 11, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Галичанської сільської ради Луцького району про скасування рішення сільської ради, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Горохівська районна державна адміністрація, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2022 року.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв