Провадження № 2/463/310/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.

при секретарі судового засідання - Заставній С.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 14576 грн., що є витратами, які вона понесла на оренду житла внаслідок протиправних дій відповідача. Позов мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 51,5 кв.м., що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності. У вказаній квартирі зареєстровані четверо осіб: позивач, її батько ОСОБА_3 , повнолітній син сторін ОСОБА_4 та колишній чоловік позивача ОСОБА_2 . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, таке не оскаржувалось та набрало законної сили. Позивач тимчасово працює за кордоном в Італії і приїжджає у м. Львів декілька разів на рік. Коли позивач в жовтні 2017 року приїхала з Італії і перебувала у своїй квартирі, відповідач влаштував скандал, під час якого побив її, а також її батька ОСОБА_3 та її матір ОСОБА_5 , нанісши їм тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня важкості. З цього приводу батьки позивача звернулись з відповідними заявами в органи поліції, та в подальшому відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності та засуджений за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 01.08.2018. Однак після цієї події відповідач почав перешкоджати позивачу в проживанні у вказаному житлі, а також вигнав її батька, який там зареєстрований та проживає. Отже, позивачу прийшлось терміново шукати місце проживання для її батька, оскільки іншого він не має. В березні 2018 року позивач приїхала у м. Львів і намагалась попасти у свою квартиру, однак їй це не вдалось, оскільки відповідач поміняв замки вхідних дверей. Після виклику поліції та майстрів, щоб відкрити двері, їй вдалось потрапити до дому, однак на наступний день відповідач пошкодив вхідні двері і знову встановив новий замок. Внаслідок цього позивач була змушена винайняти в оренду квартиру для батька, оскільки іншого житла він не має. В результаті протиправних дій відповідача позивачу завдано значної шкоди, яка полягає у чиненні перешкод в користуванні своєю власною квартирою. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2019 її аналогічний позов було задоволено частково на суму 49500 грн. Тому просила позов задовольнити та стягнути з відповідача 14576 грн. витрат, які вона додатково понесла на оренду житла внаслідок протиправних дій відповідача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого ОСОБА_1 позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, 23.02.2022 року скерував на адресу суду відзив на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Згідно поданого відзиву на позов просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначив, що він перебував у шлюбі з позивачем. За час шлюбу за спільні кошти ними була придбана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Одразу після придбання квартири він з колишньою дружиною та їх сином ОСОБА_4 зареєструвались за вказаною адресою та почали там проживати. Його колишня дружині в останній період шлюбу неодноразово вказувала, що вона є одноособовою власницею. Крім того, восени 2017 року позивач зареєструвала у вказаній квартирі свого батька ОСОБА_3 , який ніколи не проживав за цією адресою. Розуміючи, що в подальшому можуть виникнути проблеми із квартирою, оскільки після договору купівлі-продажу власником була записана ОСОБА_1 , він подав до суду позов про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частки квартири, а ОСОБА_1 наполягає, що їй належить у вказаній квартирі 3/4 частки. Восени 2017 року, коли позивач повернулась з Італії, почались найбільші конфлікти, під час яких вона неодноразово вказувала йому та сину, що вижене їх, а він наполягав, що також має право на частку в цій квартирі, однак ніколи не виганяв її з квартири і не чинив їй перешкод у проживанні там. Однак позивачем було подано позовну заяву до нього з вимогою про усунення перешкод в користуванні житлом, відшкодування матеріальної та моральної шкоди (справа №463/6395/18). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2019 вказаний позов було задоволено частково, в тому числі стягнуто кошти за оренду квартири. При цьому він завжди стверджував, що не проти, щоб позивач повернулась у квартиру, про що вказано у його поясненнях у справі №463/6395/18, однак ОСОБА_1 не могла цього зробити, оскільки перебувала за кордоном декілька років. Восени 2021 року ОСОБА_1 повернулась в Україну і безперешкодно потрапила у квартиру, звідки зникли його особисті речі,: з приводу чого він змушений був подати заяву у поліцію. Таким чином, ОСОБА_1 вже зверталась із аналогічним позовом до нього. Більше того, долучала майже аналогічні докази. Так, до позовної заяви позивач додала договір оренди житлового приміщення від 20.03.2018, строк дії якого 365 днів. Також долучено акт-прийому передачі готівкових коштів та акт приймання-передачі приміщення, які нею вже були долучені при поданні попереднього позову, та документ підписаний ОСОБА_6 про отримання ним готівкових коштів від ОСОБА_1 , з якого не вбачається його обов`язок відшкодувати якісь кошти ОСОБА_1 . Отже, позивачем не надано до суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу у справі на підтвердження своїх позовних вимог, а тому у позові слід відмовити.

Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 04.10.2021. Ухвалою судді від 14.01.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані сторонами. За клопотанням відповідача витребувано для огляду у судовому засіданні матеріали цивільної справи №463/6395/18.

З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві на позов), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами цивільної справи №463/6395/18, витребуваної та оглянутої судом, рішення у якій судів першої та апеляційної інстанції, ухвалені у спорі між тими самими сторонами, набрали законної сили, що за позивачем ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрована двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 кв.м. Квартира набута у власність згідно договору купівлі-продажу від 12 липня 2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. за реєстровим №2835.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Із змісту судового рішення вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2000 року. Тобто згадана квартира придбана у період перебування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю сторін.

У вказаній квартирі зареєстровані четверо осіб: позивач з 03 серпня 2012 року, її батько ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітній син сторін ОСОБА_4 з 03 серпня 2012 року та відповідач ОСОБА_2 з 03 серпня 2012 року.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, та призначено відповідне покарання. За обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні, через конфлікт зі своєю колишньою дружиною обвинувачений ОСОБА_2 11 жовтня 2017 року заподіяв тілесні ушкодження своєму тестю ОСОБА_3 та тещі ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2019, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 10.09.2020, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 в дану квартиру. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 49500 грн., в решті позовні вимоги залишено без задоволення.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи №463/6395/18, надані позивачем докази, зокрема договір оренди житлового приміщення від 20.03.2018, строк дії якого становить 365 днів, акт-прийому передачі готівкових коштів та акт приймання-передачі приміщення від 20.03.2018 вже були предметом оцінки судом у справі №463/6395/18. З їх врахуванням судом ухвалено, зокрема рішення щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 49500 грн., оскільки позивач до моменту ухвалення рішення судом була змушена орендувати житло у зв`язку із неправомірними діями відповідача, які полягали у чиненні ним перешкод в користуванні квартирою позивачем.

Із нових доказів, які не були враховані при постановленні рішення у справі №463/6395/18, позивачем надано суду виключно копію розписки ОСОБА_6 від 14.03.2021 про отримання від позивача готівкових коштів в сумі 500 Євро, що становить 14576 грн., як оплату за оренду квартири та комунальних послуг за квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначені кошти, як вбачається із позовної заяви, становлять предмет позову у цій справі.

Разом із тим, ні у позовній заяві, ні в розписці конкретно не зазначається, за який період були сплачені зазначені кошти та чи не були вони предметом розгляду у справі №463/6395/18.

Також у позовній заяві відсутні будь-які доводи та не долучено жодних доказів на їх підтвердження щодо чинення відповідачем будь-яких перешкод у користуванні житлом позивачем після обставин, які були предметом розгляду у справі №463/6395/18. Відсутні також будь-які доводи та відповідні докази на їх підтвердження щодо виконання (чи не виконання) відповідачем рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2019, яке набрало законної сили, в частині вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою позивачем (чи таке виконане, чи виконано воно у добровільному чи примусовому порядку, чи зверталась позивач до відповідача чи органів державної виконавчої служби з приводу виконання вказаного рішення суду).

Таким чином, правові та фактичні підстави позову позивачем не доведені, жодних клопотань про витребування доказів позовна заява не містить, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 259, 263, 264, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 391, 1166 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Дата складення рішення суду 11.05.2022 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Мармаш В. Я.