Справа № 296/741/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., за участю секретаря судового засідання Туровської К.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 01.02.2022 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_2 (далі також відповідач), в якому просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 03 вересня 2016 року.

1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 03.09.2016 сторони перебувають у шлюбі, в якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що через діаметрично протилежні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння, спільне життя у сторін не склалось, позивач просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 21.02.2022 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі №296/741/22, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

2.2. 18.04.2022 через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява-клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив задовольнити та стягнути з відповідача витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 3 000 грн.

2.3. Відповідач у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чино засобами телефонного зв`язку.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 03.09.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1514, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.23).

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.11).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

4.2. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

4.3. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

4.4. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України).

V. ОЦІНКА СУДУ

5.1. З матеріалів справи слідує, що з 03.09.2016 сторони перебувають у шлюбних відносинах.

5.2. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалось, сторони не ведуть спільного господарства, між ними зникли почуття любові та взаємоповаги, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб з відповідачем.

5.3. Слід зазначити, що шлюб це сімейний союз чоловіка та дружини, що є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, умовами вступу в який є взаємна вільна згода жінки та чоловіка на укладення шлюбу, тобто шлюб має бути добровільним.

5.4. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, який бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України для розірвання шлюбу між сторонами.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

(а) Щодо витрат зі сплати судового збору

6.1. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 гривень 40 коп., понесені позивачем при зверненні до суду з позовом.

(б) Щодо витрат на правничу допомогу

6.2. Позивач просила стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень, на підтвердження чого надала: договір №10/01/22 від 10.01.2022, укладений між адвокатом Даниловим С.А. та Тимощук О.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1567/10, виданого на ім`я Данилова С.А., посвідчення адвоката та акт наданих послуг по Договору №10/01/22 від 21.02.2022.

6.3. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

6.4. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

6.5. Системний аналіз норм ст. 137, 141 ЦПК дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

6.6. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

6.7. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

6.8. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

6.9. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

6.10. Крім того, суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В постанові Верховного Суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг

6.11. Оцінюючи співмірність розміру витрат, понесених на правову допомогу, судом враховується, що ця справа в силу частини четвертої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, предметом спору є розірвання шлюбу.

6.12. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково - у розмірі 1000 гривень.

Керуючись статтями 19, 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 274, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити, вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 03 вересня 2016 року Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1514.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

4. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_4

Суддя О. С. Рожкова