Ухвала

28 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 296/4858/21

провадження № 61-9356св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 08 листопада 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 у справі №240/9214/19 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити проект землеустрою з відведення земельної ділянки, площею 14,1000 га, кадастровий номер :01:001:0392, яка призначена для ведення фермерського господарства та розташована на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а також надати йому в оренду вказану земельну ділянку, строком на 7 років. Зазначене рішення набрало законної сили 29 січня 2020 року.

Крім того, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 у справі №240/5126/18, яке набрало законної сили 27 березня 2019 року, зобов`язано відповідача затвердити проект землеустрою з відведення йому в оренду земельної ділянки, площею 56,1807 га, призначеної для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Вказані рішення тривалий час не виконувалися відповідачем.

03 березня 2021 року сторони уклали договір про примирення та врегулювання правовідносин згідно із судовими рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду у справах № 240/5126/18, № 240/9214/18.

На думку ОСОБА_1 , цей договір є недійсним, оскільки укладений під впливом обману, адже відповідач взяв на себе обов`язок вчинити дії щодо виконання рішення суду, проте не виконав зобов`язання.

Також позивач звертав увагу на те, що за змістом цієї угоди він повинен вважати судові рішення виконаними та не пред`являти жодних претензій і майнових вимог до відповідача у зв`язку з невиконанням цих рішень. Тобто, спірний договір обмежує його у праві мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір про примирення та врегулювання правовідносин згідно із судовими рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду у справах №240/5126/18, №240/9214/18, укладений між ним та відповідачем 03 березня 2021 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір про примирення та врегулювання правовідносин згідно судових рішень Житомирського окружного адміністративного суду у справах № № 240/5126/18 та 240/9214/19, який укладено 03 березня 2021 року та зареєстровано в реєстрі за № 512. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

23 вересня 2022 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 08 листопада 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в указаній справі, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 08 листопада 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська