КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5463/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці ОСОБА_4 виповнилось 18 років.

З 01 жовтня 2017 року ОСОБА_4 навчається на денному відділенні Вищої школи Польщі в м. Варшава, де тимчасово проживає. Навчання в інституті здійснюється на платній основі, а також донька сторін потребує постійної матеріальної допомоги. ОСОБА_4 навчається на денній формі у м. Варшаві, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу та фінансових витрат

Також вона є студенткою 1 курсу природничо-технологічного факультету (біологія і здоров`я людини) заочної контрактної форми навчання Державного вищого навчального закладу«Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди».

На підставі викладеного просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 20000 грн., починаючи з моменту подачі позовної заяви до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в розмірі 5 000 грн. щомісяця, починаючи з 06 листопада 2019 року по 30 вересня 2020 року, в задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визначеного розміру стягнення аліментів, оскільки встановлений судом розмір аліментів не відповідає фактичним доходам відповідача.

Крім того апелянт зазначає, що судом першої інстанції було встановлено не вірно період за який має бути стягнуто аліменти з ОСОБА_2 . Так, судом першої інстанції було встановлено період стягнення аліментів з 06 листопада 2019 року по 30 вересня 2020. Адже не було враховано ту обставину, що на момент розгляду справи так і в подальшому ОСОБА_4 продовжує навчання , про що було надано відповідні докази в судовому засіданні.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з тим, що суддя-доповідач та судді-учасники колегії перебували у відпустках, у суду була відсутня можливість розглянути дану цивільну справу в межах строку, що визначений ст. 371 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи та було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення,з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.4), яка зареєстрована і проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 (т.1, а.с.5; 7; 10; 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці ОСОБА_4 виповнилось 18 років (т.1, а.с.5).

Згідно наданої довідки ОСОБА_8 є студенткою 2 курсу денної форми навчання Вищої школи фінансів і менеджменту в м. Варшаві (Польща). Строк навчання з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року (т.1, а.с.8). Крім того, ОСОБА_4 була студенткою природничо-технологічного факультету (біологія і здоров`я людини) заочної контрактної форми навчання Державного вищого навчального закладу«Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди», строк навчання з 1 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року (т.1, а.с.88).

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час не працює, про що свідчить ксерокопія його трудової книжки (т.2, а.с.85), на його утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.23).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що кожен із батьків зобов`язаний забезпечувати належний рівень матеріального забезпечення дитини, з урахуванням матеріального становища відповідача та можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Таким чином розмір аліментів, що становить 5000 грн. буде достатнім для дитини, яка продовжує навчання, так як мати дитини, також зобов`язана надавати матеріальну допомогу.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується повною мірою з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Так, ч.1 ст.198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню ст.199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Водночас обов`язок утримувати дітей згідно положень ст.180 СК України лежить на обох батьках.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 5000 грн. суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у справі та врахував, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину в рівних частинах.

Судом враховано, окрім того, що відповідач є безробітнім, що підтверджується копією трудової книжки наявної в матеріалах справи, а також на його утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , що на момент розгляду справи продовжує навчання у вказаних освітніх закладах, то судом апеляційної інстанції такі доводи оцінюються критично, з урахуванням наступного.

Так, одночасно з поданням апеляційної скарги ОСОБА_1 , подала до суду апеляційної інстанції довідку якою підтверджується, що ОСОБА_4 продовжує навчання у Вищій школі фінансів і менеджменту в м. Варшаві (Польща). Вказана довідка викладена на польській мові.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, в матеріалах справи відсутні надана суду апеляційної інстанції довідка, а тому судом апеляційної інстанції не можуть бути враховані надані ОСОБА_1 нові докази, які не були та не могли бути відомі суду першої інстанції на час розгляду справи й, відповідно, не досліджувались судом першої інстанції.

На момент ухвалення рішення суду першої інстанції до суду не було надано доказів про те, що ОСОБА_4 продовжує навчання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення періоду стягнення аліментів, а саме стягнення аліментів з моменту звернення з позовної заяви з 06 листопада 2019 року та до закінчення нею навчання 30 вересня 2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції вірно встановив всі обставини справи, надав належну правову оцінку наданим сторонами доказам, а тому дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог, розмір заборгованості по аліментах позивачем не оскаржувався, а відповідно судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитини, яка продовжує навчання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: