ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №492/369/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2611/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Варгаракі С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та рух справи в судах

У березні 2020 року адвокат Михайлов О.А. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання заповіту недійсним (т.1а.с.3-5).

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України, в зв`язку з повторної неявкою представника позивача в судове засідання (т.1а.с.207-208).

20 жовтня 2020 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу у вказаній цивільній справі (т.3а.с.1-2).

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1а.с.246-248).

Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року постанова Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року залишена без змін (т.2а.с.83-91).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року в заяві відмовлено (т.3а.с.49-50).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Афанасьєв А.О. в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування скарги зазначив, що:

- твердження суду в ухвалі про відсутність будь-яких доказів необґрунтованості дій позивача не відповідають дійсності. В заяві про розгляд питання відшкодування витрат без участі сторони відповідача зазначені усі факти зловживання процесуальними правами стороною позивача з посиланням на відповідні обставини та документи;

- у даній справі позивач та її представник двічі не з`являлись до судового засідання, що привело до залишення позову без розгляду. Зазначені факти з відповідним правовим обґрунтуванням та посиланням на відповідну правову позицію Верховного Суду в постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16 детально викладені в ухвалі суду про залишення позову без розгляду;

-дії позивача є зловживанням своїми правами, оскільки він втратив інтерес до справи, позов залишено без розгляду;

- 07 листопада 2019 року представником позивача подається апеляційна скарга на рішення Арцизького районного суду(справа№492/1040/19), яким скасовано постанову нотаріуса про відмову у здійсненні нотаріальної дії. У разі задоволення апеляційної скарги, необхідності у визнанні заповіту на ім`я ОСОБА_1 недійсним немає необхідності;

- 16 грудня 2019 року позов представником ОСОБА_2 знову подається (справа № 492/2164/19), після того, як за його апеляційною скаргою у справі №492/1040/19 було відкрито апеляційне провадження 17 січня 2020 року, він подає заяву про залишення позову без розгляду, і 28 січня 2020 року провадження закривається;

-19 березня 2020 року повністю аналогічний позов знову подається представником позивача (справа №492/369/20), який залишено без розгляду, що є неправомірним і має бути визначено, як зловживанням правом;

- спочатку по справі №492/369/20 позовна заява була залишена без руху, для сплати судового збору;

- далі була подана заява від 20 липня 2020 року про зупинення провадження по справі до вирішення питання щодо апеляційного розгляду судом справи № 492/1040/19. Подібні дії є неправомірними, які направлені на затягування процесу, між тим, кожна процесуальна дія, потребувала участі представника відповідача, та коштувала відповідачеві певних сум грошей;

-в даній справі суд мав врахувати усі докази необґрунтованості дій позивача та його представника під час розгляду справи і визнати такі дії зловживанням процесуальними правами з усіма наслідками щодо відшкодування витрат на правову допомогу (т.2а.с.2-4).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Михайлов О.А. в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення (т.2 а.с.67-71).

Учасники судового процесу про судове засідання, призначене на 11 жовтня 2022 року, повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин або проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в заяві представнику відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, які свідчать про необґрунтованість дій позивача чи зловживання ним процесуальними правами у справі відсутні. Саме по собі звернення з позовом до суду та залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень.

Стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивача у справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, та виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію за ч.5 ст.142 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, що у березні 2020 року адвокат Михайлов О.А. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання заповіту недійсним (т.1а.с.3-5).

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду (т.1а.с.207-208).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1а.с.246-248).

Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року постанова Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року залишена без змін (т.2а.с.83-91).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.ч.3,5 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Отже, відповідно до вимог процесуального закону суд може залишити позовну заяву без розгляду лише при наявності одночасно двох умов: належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності.

За положенням ч.ч. 5, 6 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених ч.ч. 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За змістом ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

З аналізу зазначених норми вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Отже, при вирішенні даного питання відповідачу необхідно довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи мав на меті позивач протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

За змістом вищезазначених норм ЦПК України передбачено компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Така ж позиція висловлена у п.38 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Крім того, згідно із позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 18 грудня 2019 року по справі № 741/1681/17, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Аналогічної правової позиції дотримувався Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17 і в цій же постанові роз`яснив, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в ухвалі, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується.

У заяві адвокат Афанасьєв А.О. в інтересах ОСОБА_1 про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що дії позивача у вказаній справі є зловживанням права, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду. Зокрема посилався на те, що позивач подавав неодноразово аналогічні позові, при подачі цього позову позивач не сплатив судовий збір, безпідставно звернувся з позовом, заявляв безпідставно клопотання про зупинення провадження по справі, не з`явився без поважних причин в судове засідання, зловживаючи своїми процесуальними правами. Неявка позивача та її представника в судове засідання є зловживанням права, необґрунтованими діями, оскільки призвели до затягування розгляду справи, втрати інтересу сторони позивача до розгляду даної справи по суті.

Разом з тим, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача гарантованим ст.ст. 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивача у справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, та виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням ч.5 ст.142 ЦПК України.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в постанові від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17.

Посилання представника відповідача на те, що існувала аналогічна справа № 492/2164/19 за позовом позивача до відповідача про визнання заповіту недійсним, яка залишена без розгляду, оскільки представник позивачки звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду та повернення сплаченого судового збору, що є зловживанням до уваги не приймаються, тому що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України(постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі № 148/312/16-ц).

Отже, в силу положень ч.2 ст.257 ЦПК України особі, якої позов залишено без розгляду, було роз`яснено, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Разом з тим під час розгляду справи у суді першої інстанції представник Михайлов О.А. в інтересах ОСОБА_2 двічі не з`явився у судові засідання, у зв`язку з чим позов ОСОБА_2 ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року залишено без розгляду, яка була оскаржена в апеляційному порядку й постановою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року ухвала Арцизького районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторона позивача була у встановленому законом порядку завчасно повідомлена про розгляд справи на 22 вересня 2020 року. При цьому апеляційний суд зазначив, що адвокат Михайлов О.А. повідомив суд про неможливість своєї участі в судовому засіданні, призначеному на 13 жовтня 2020 року, у зв`язку із хворобою та наявністю у нього симптомів, які вказують на можливість гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом. Тобто представник позивачки повідомив суд про поважні причини своєї неявки, які в подальшому підтвердив документально.

Між тим, неявка позивача в судове засідання є його процесуальним правом та не свідчить про необґрунтованість його дій.

При цьому оскарження ухвали в апеляційному порядку представником ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_2 свідчить про небайдужість щодо пред`явленого позову та є добросовісним захистом інтересів позивачки в судовому порядку по справі №492/369/20, за якою позивач не втратив інтересу до розгляду цієї справи по суті.

Так, постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 492/369/20(провадження № 61-6966св21) постанова Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року залишена без змін.

Розглядаючи справу Верховний Суд зазначив, що позивачка та її представник адвокат Михайлов О. А. не були належним чином у встановлені ч.5 ст.128 ЦПК України строки повідомлені про час та місце судового засідання, призначеного на 22 вересня 2020 року, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність у місцевого суду передбачених ч.5 ст. 223, п.3 ч. п.1 ст.257 ЦПК України підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

На теперішній час справа знаходиться в суді першої інстанції на новому розгляді по суті заявлених позовних вимог представником ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання заповіту недійсним.

Таким чином, під час розгляду заяви заявника про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій представника позивача, тому підстави для стягнення витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача відсутні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи в суді першої інстанції не були встановлені обставини, які свідчать про необґрунтовані дії позивача, зловживання ним процесуальними правами.

Залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Оскільки на теперішній час справа знаходиться на розгляду в суді першої інстанції, тому при постановленні судового рішення судом буде вирішено питання щодо стягнення про витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді: