Провадження №2/523/1889/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" січня 2022 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном шляхом виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном шляхом виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Так на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2018 року, позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з п`яти житлових кімнат, загальною площею 99, 5 кв.м, житловою площею 62. 7 кв.м. На момент вчиненні між сторонами вищезазначеного правочину у зазначеній квартирі була та залишилась зареєстрованою мати колишнього власника майна ОСОБА_2 . Після підписання договору купівлі-продажу квартири, колишній власник квартири ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_2 пообіцяли, що у добровільному порядку знімуться з реєстраційного обліку, виїдуть з квартири та жодних перешкод у користуванні у позивача не буде. Але, згодом з`ясувалося, що відповідач ОСОБА_2 з реєстраційного обліку не знялася та продовжує проживати у квартирі позивача. За таких обставин позивач звернувся до колишнього власника квартири ОСОБА_3 для вирішення вказаного питання мирним шляхом, але останній запропонував позивачу викупити дану квартиру. У подальшому було з`ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мають можливості викупити дану квартиру у зв`язку із відсутністю грошей.

На даний момент відповідач ОСОБА_2 чинити позивачу перешкоди у розпорядженні власністю у зв`язку із чим позивач звернувся до голови ЖБК « Іллічівський-16» з метою оформлення відповідного Акту, який посвідчено підписами свідків.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від "06" серпня 2021 р. було відкрите спрощене провадження по справі.

Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило.

В судове засідання представник позивача подава заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, сповіщався належним чином.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 передав у власність (продав) гр. ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Варивода Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі під № 198.

Вищезазначені данні також підтверджуються Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до довідки департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № П1-90558-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/ будинку, вбачається , що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищезазначений факт підтверджується і Актом про проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , який підписаний свідками: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та посвідчений головою ЖБК «Іллічівський -16».

На неодноразові звернення позивача про добровільне зняття з реєстраційного обліку та виселення, відповідач не реагує, чим створює перешкоди для позивачем у користуванні та розпорядженні майном.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

У відповідності зі ст. 316, ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності є право особи на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник майна, володіє, користується. Розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Як роз`яснено у п.33 та п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Право власності за положеннями п.1 ч. 1 ст. 346 ЦК України припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Таким чином користування чужим майном у відповідача, який був членом сім`ї колишнього власника припинено, у зв`язку з відчуженням майна позивачу.

Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстрований відповідач, який чинить перешкоди у користуванні і розпорядженні житлом, позивач звертався до відповідача для врегулювання даної ситуації мирним шляхом на яку відповідач позитивно не реагує, відповідач не є членом сім`ї позивача, сторони не пов`язанні між собою спільним побутом, не ведуть спільного господарства, тому суд вважає, що вимога позивача про усунення перешкод у користуванні як власнику, шляхом виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за спірною адресою.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись ст.ст.316,317,321,386,391,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.2,5,10,121,41,264,265,280-281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном шляхом виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

2. Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користуванні та розпорядженні належним майном, шляхом виселення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

3. Визнати, що дане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у квартирі АДРЕСА_1 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя : В.К.Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2022 р.