Єдиний унікальний номер 341/1318/22
Номер провадження 2/341/449/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку загального позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності.

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Галицької міської ради Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка 02 квітня 2001 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла позивачці. Спадкодавиця ОСОБА_2 проживала разом з чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1,0023 га, яка знаходиться на території Демешківської сільської ради. Позивачка звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 , так як державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку виданий після смерті чоловіка спадкодавиці ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,0023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Демешківської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 листопада 2022 року.

У судове засідання 04 листопада 2022 року повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони не з`явились.

Представник позивачки 13 жовтня 2022 року через канцелярію суду подав заяву, у якій просить справу розглядати без участі сторони позивачки, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а. с. 28).

Представниця відповідача Галицької міської ради Івано-Франківської області 13 жовтня 2022 року подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника відповідача, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а. с. 26).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі (а. с. 26, 28).

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть від 02 червня 2009 року, серії НОМЕР_1 , яке видане Демешківською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 08).

Відповідно до копії заповіту від 02 квітня 2001 року, який посвідчений виконкомом Демешківської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 23, підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 на випадок своєї смерті, все належне їй майно заповіла ОСОБА_4 . Цей заповіт не змінювався і не відмінювався (а. с. 9).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 12 лютого 2016 року, серії НОМЕР_2 , позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а. с. 7).

Відповідно до змісту позову спадкодавиця ОСОБА_2 була одружена та проживала разом з чоловіком ОСОБА_3 .

Згідно з копією довідки від 11 серпня 2022 року № 195, яка видана Демешківським саростинським округом Галицької міської ради, підтверджується, що на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підстава: погосподарська книга № 3 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 (а. с. 13).

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю від 12 вересня 2001 року серії ІІ-ІФ № 042456 підтверджується те, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1,0023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Демешківської сільської Ради народних депутатів від 28 лютого 2001 року (а. с. 15).

Згідно зі змістом повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 09 серпня 1990 року зареєстрували шлюб, номер актового запису: 12 (а. с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 15 липня 1999 року, серії НОМЕР_4 , яке видане Демешківською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, підтверджується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 14).

Позивачка звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав.

З постанови державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2022 року убачається, що нотаріус відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що державний акт на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця її чоловіка ОСОБА_3 (а. с. 16).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції від 25 жовтня 2001 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до пункту 16 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Під час розгляду цієї справи, на переконання суду необхідним є встановлення, зокрема, факту спадкування відповідних прав на земельну ділянку спадкодавицею ОСОБА_2 від її чоловіка ОСОБА_7 .

Так, відповідно до рішення 11 сесії 3 скликання Демешківської сільської Ради народних депутатів від 28 лютого 2001 року ОСОБА_3 виділили земельну ділянку.

У цій справі ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 , який був чоловіком спадкодавиці ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після його смерті.

Проте жодних доказів цього матеріали справи не містять. Позивачка не довела та не надала суду доказів того, що саме ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_2 , оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб суд установив, що спадкодавиця ОСОБА_2 у 1990 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , а не ОСОБА_3 .

Своєю чергою суд звертає увагу на те, що позивачка не просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_7 правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю, який виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на все викладене вище та принцип диспозитивності, суд на підставі наявних у справі доказів позбавлений можливості констатувати, що спірна земельна ділянка належала покійному чоловіку спадкодавиці ОСОБА_2 ОСОБА_7 .

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій справі у зв`язку з недоведеністю наявності таких позивачкою.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його повного складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Галицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 листопада 2022 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

відповідач - Галицька міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: Площа Волі, 1, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ