_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/317/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою та просять суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 26 липня 2013 року між ними, який був зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що було складено відповідний актовий запис №575. Встановити факт, що відповідно до нотаріально посвідченого «Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей» від 25 серпня 2022 року місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлюється з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлюється з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому заявники посилаються на те, що 26 липня 2013 року між ними був укладений шлюб. В період даного шлюбу народились двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявники у спільній заяві вказують, що шлюб носить формальний характер, сімейні стосунки не склались через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю, вони не мають бажання продовжувати подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, оскільки це призводить лише до непорозумінь та сварок, що негативно відображається на вихованні спільних дітей. Заявники зазначили, що 25 серпня 2022р. вони у добровільному порядку уклали нотаріально посвідчений «Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей», яким врегульовані всі питання, які стосуються виховання та утримання їх спільних дітей. Зокрема, встановлено місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком, а місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю. Таким чином, жодних майнових спорів та спору про порядок виховання та утримання спільних дітей між заявниками немає, а тому вони звертаються до суду з даною заявою.

У судове засідання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення підтримали у повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони одружені з 26 липня 2013 року, реєстрація шлюбу зроблена Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №575.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №1360 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 09 лютого 2015р.) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження №1374 Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 жовтня 2016р.).

Сторони подружніх відносин не підтримують, родина фактично розпалася та її відновлення неможливо, наміру зберігати сім`ю заявники не мають, оскільки це призводить лише до непорозумінь та сварок, що негативно відображається на вихованні спільних дітей. В даний час шлюб у сторін носить формальний характер.

Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У відповідності до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Щодо вимог заявників про встановлення факту, що відповідно до нотаріально посвідченого «Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей» від 25 серпня 2022 року місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлюється з батьком, а місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлюється з матір`ю, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено «Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1373.

Відповідно до цього Договору Батьки домовились про місце проживання дітей, про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, які проживають окремо та про права та обов`язки батька/мати.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки визначили місце проживання матері, місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки визначили місце проживання батька.

Так, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за кордоном.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй з прав дитини держава повинна забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками проти її бажанню.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості: малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Разом з цим, при вирішенні питання про визначення місце проживання, наприклад, малолітньої дитини, за Сімейним кодексом України поняття місце проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказаною на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України це може бути один із батьків, баба, дід, або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування.

У судовій практиці переважним чином саме так визначається місце проживання дитини, без зазначення у рішенні про визначення місця проживання дитини з одним із батьків конкретної адреси.

Дана позиція узгоджується також зі змістом статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а «прив`язування» одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати дитину, до проживання за конкретною адресою безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання.

Також, судом встановлено, що дане питання стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки дійшли спільного рішення, і суд при розгляді справи надає першочергове значення саме якнайкращим інтересам дітей.

Визначення місця проживання малолітніх дітей було узгоджено між батьками та викладено у «Договорі між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей» від 25 серпня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1373.

Ст. 293 ЦПК України встановлює, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт що юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,18,211,263,264,265,268,293,315,318,319 ЦПК України, ст.ст. 5,7,104,109, 112, 114 СК України, суд, -

В И Р І Ш І В:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Розірвати шлюб, між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), укладений 26 липня 2013 року, який був зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що було складено відповідний актовий запис №575.

Встановити факт, що відповідно до нотаріально посвідченого «Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей» від 25 серпня 2022 року місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлюється з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлюється з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Огренич І. В.