Справа № 445/133/22 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В. М.
Провадження № 22-ц/811/1258/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Колич Х.Б.;

адвоката Барабаша В.Г. представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратили право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 (в подальшому «спірний будинок»).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що сторони з 01.08.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, після реєстрації якого вони проживали у спірному будинку, де і зареєструвався відповідач. Спірний будинок 10.04.2009 року був подарований позивачці її батьком і з цього часу є її приватною власністю. Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, відповідач постійно вчиняв сімейні скандали через зловживання алкоголем, ображав її та застосовував до неї фізичне насильство. В серпні 2020 року відповідач покинув своє місце проживання в спірному будинку і, як відомо позивачці, на даний час проживає у місті Золочеві з іншою жінкою. Зазначалося, що ніхто не чинив відповідачу перешкод у користуванні житловим будинком, він без поважних причин фактично не проживає у ньому, однак залишається зареєстрованим та добровільно знятися з реєстрації не бажає (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 127-129).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що не може чинити відповідачу перешкоди у користуванні спірним будинком, оскільки «часто перебуває за межами України в Польщі».

Звертає увагу на те, що шлюб між сторонами даного спору 09 березня 2022 року розірвано.

Стверджує, що необхідність зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку позивачці необхідна у зв`язку з тим, що вона «хотіла продати будинок не афішуючи свій крок і виїхати проживати в Польщу».

Вважає, що «власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права у будь-який час» (а.с. 50-53).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Свій позов позивачка обґрунтовує посиланням на частину 2 статті 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом роз`яснень, які містяться у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку, що у відповідності до частини 2 статті 405 ЦК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні понад один рік та відсутність поважних причин такого не проживання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою долучено до позовної заяви докази того, що саме вона є власником спірного будинку, фотокопію свідоцтва про шлюб з відповідачем (а.с. 20), а також довідку виконавчого комітету Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області від 26.01.2022 року № 62 про те, що відповідач ОСОБА_2 по місцю реєстрації у спірному будинку «на протязі 1.5 (півтора) року не проживає» (а.с. 9).

Слід зауважити, що за змістом позовної заяви позивачка стверджує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і у позові відсутні будь-які посилання на те, що позивачка має намір цей шлюб розірвати.

11 квітня 2022 року відповідач подав до суду Відзив на позовну заяву, у якому заперечує доводи позовної заяви та просить у позові відмовити (а.с. 34).

14 квітня 2022 року позивачка, в жодний спосіб не спростовуючи наведене відповідачем у поданому ним Відзиві на позовну заяві, подає до суду заяву з проханням здійснювати судовий розгляд справи у її відсутності (а.с. 32).

Таким чином, станом на день ухвалення судом оскаржуваного рішення у матеріалах справи були докази того, що сторони спору продовжують перебувати у зареєстрованому шлюбі (а.с. 20), а також Відзив відповідача (особи з інвалідністю третьої групи загального захворювання; а.с. 40) на позовну заяву з запереченнями щодо доводів позовної заяви (а.с. 34).

За вищенаведених обставин не можуть прийматися до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що «власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, … усунення порушень свого права у будь-який час», оскільки за змістом положень частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік не проживають спільно, а про розірвання шлюбу між сторонами даного спору (09.03.2022 року) позивачка повідомила суд лише у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції.

Крім цього, позивачкою не було подано до суду жодних доказів про наявність у відповідача іншого житла на яке за законом він має право.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги те, що втрата права на житло є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. «Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно з законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві …» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13.05.2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02.12.2010 року).

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставин та (або) докази встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно тощо), які нові обставини та докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи, які саме висновки суду є помилковими тощо.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.