Справа № 552/7065/22
Провадження № 2/552/2771/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.22р. Суддя Київського районного суду м. Полтави Саркісян О.А., розглянувши позовну заяву ТОВ «Полтавський ремонтно-механічний завод» до Державі в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Департамента з питань реєстрації Полтавської міської ради, ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Полтавського міського округу Башинської Тетяни Вікторівни, приватного нотаріуса Брагіної Наталії Вікторівни, третя особа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про визнання незаконною державну реєстрацію речових прав нерухомого майна, визнання торгів недійсними та визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності на будівельні матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державі в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Департамента з питань реєстрації Полтавської міської ради, ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Полтавського міського округу Башинської Тетяни Вікторівни, приватного нотаріуса Брагіної Наталії Вікторівни, третя особа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про визнання незаконною державну реєстрацію речових прав нерухомого майна, визнання торгів недійсними та визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності на будівельні матеріали.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає її такою, що підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного. Позовна заява підписана директором ТОВ «Полтавський ремонтно-механічний завод» Кузьменко В.І., однак повноваження цієї особи не підтверджені.

Так, частиною 3 ст. 58 ЦПК України, яка регулює участь у справі представника, передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Разом з тим, змінами, внесеними до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року №390-IX, який набрав законної сили 29 грудня 2019 року, розширено випадки самопредставництва юридичної особи, і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 43 ЦПК України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четверта статті 87 Цивільного кодексу України). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону.

До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») . Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Отже, обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, підлягають відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи. При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі. Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Згідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В матеріалах справи відсутня квитанція про сплату судового збору.

Позивач в прохальній частині позовної заяви зазначив як вимогу майнового характери, так і вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто позивачем за вимогу майнового характеру треба сплатити 3630 грн.

Згідно до п. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою підприємцем 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже сума становить 2481 грн.

Відповідно до аб. 2 ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» уразі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так як позивач прохальній частині зазначає шість вимог немайнового характеру, а кожна вимога відповідно ЗУ «Про судовий збір» повинна сплачуватися, то сума сплати судового збору за вимоги немайнового характеру становить 14 886 грн. (2481 х 6 = 14886 грн.)

Таким чином слід сплатити судовий збір за майнову та немайнові вимоги.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ «Полтавський ремонтно-механічний завод» до Державі в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Департамента з питань реєстрації Полтавської міської ради, ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Полтавського міського округу Башинської Тетяни Вікторівни, приватного нотаріуса Брагіної Наталії Вікторівни, третя особа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про визнання незаконною державну реєстрацію речових прав нерухомого майна, визнання торгів недійсними та визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності на будівельні матеріали - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви терміном десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Саркісян