Справа № 392/216/22
Провадження № 2/392/349/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судових засідань Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска цивільну справу №392/216/22 за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування протоколу засідання аукціонної комісії та визнання договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості укладеним,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Шевченка М.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третьої особи ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- скасувати протокол засідання аукціонної комісії Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 16.02.2022 №19 про не підписання з ОСОБА_1 у встановлений строк із переможцем аукціону договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати укладеним між ним ( ОСОБА_1 ) та Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, як органом приватизації, договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості об`єкта малої приватизації Виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (зміст договору викладено у прохальній частині позовної заяви);

- визнати за позивачем право власності на Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 35 200 грн.

- стягнути з Смолінської селищної ради Новоукраїнського району кіровоградської області на користь позивача судові витрати.

На обґрунтування позову зазначив, що брав участь в аукціоні малої приватизації Виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого 06.01.2022 року сформовано та складено протокол №UA-PS-2021-12-18-000007-1, який підписано та затверджено відповідачем, як органом приватизації, наказом від 14.01.2022 №4-р. Згідно протоколу про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-12-18-000007-1, позивач, як переможець електронного аукціону, з однієї сторони та Смолінська селищна рада, як орган приватизації, з іншої сторони зобов`язані укласти договір купівлі-продажу об`єкта приватизації протягом 30 календарних днів з дня, наступного за днем формування протоколу, який починається з 06.01.2022 року, але не пізніше 14.02.2022 року. Зазначив, що на неодноразові його спроби укласти договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач ухилявся від укладення такого договору, а в подальшому взагалі відмовився від підписання цього договору. Такі дії відповідача вказують на порушення ним принципів приватизації, які передбачені ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Посилається на норми Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», зокрема ч.1 ст.13, ч.ч.1, 4, 6,7 ст.15, ч.ч.1, 3 ст.26, ст.27, Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації. Вважає недійсним протокол засідання аукціонної комісії від 16.02.2022 №19, яким вирішено завантажити в електронну торгівельну систему акт про не підписання у встановлений строк переможцем аукціону договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, оскільки позивач, як переможець конкурсу, не підписав договір із відповідачем у встановлений строк.

Крім того, посилався по норми Цивільного кодексу України, зокрема статті 626, 627, 209, 316-319, та вважає, що ним доведено безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 220 ЦК України. Будь-які неправомірні підстави (варіанти дій) зі сторони органу місцевого самоврядування не мають слугувати підставою для невиправданого затягування чи не укладання договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості. Виходом із правової невизначеності щодо укладення договору слугує механізм, відповідно до якого за особою, на користь якої було прийнято рішення про перемогу в електронному аукціоні, закріплюється право шляхом визнання в судовому порядку договору купівлі-продажу укладеним. Відтак просив задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частинами другою, третьою статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Також господарські суди розглядають справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Частиною першою статті 30 Закону України 2269-VIII «Про приватизацію державного і комунального майна» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка регулює особливості розгляду спорів щодо приватизації державного або комунального майна , визначено, що спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону № 2269-VІІІ приватизацією є платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб. Вказана стаття містить і визначення припинення приватизації - рішення органу приватизації про припинення вчинення будь-яких дій, спрямованих на приватизацію (продаж) об`єкта приватизації (пункт 23 частини першої вказаної статті); завершення приватизації - продаж об`єкта приватизації (усіх акцій, передбачених до продажу, єдиного майнового комплексу, іншого майна тощо) та перехід права власності на такий об`єкт покупцю, що оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законів України з питань приватизації. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами. Приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону (ч.6 ст.3 Закону).

Частиною четвертою цієї ж статті закону також визначено, що відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Покупцями об`єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону «Про приватизацію державного і комунального майна».

Спори щодо приватизації державного (або комунального) майна виникають у зв`язку з його відчуженням, зміною чи припиненням правомочностей держави на таке майно та виникненням відповідного обсягу прав у суб`єктів права приватної власності. За загальним правилом спори щодо приватизації державного майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна - як юридичних так і фізичних осіб.

Тож при визначенні юрисдикції цієї справи слід виходити з характеру та змісту спірних правовідносин, у межах яких і за захистом яких звернувся позивач (пункти 6.14, 6.15 постанови Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 925/308/18)

Як убачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду до відповідача у межах правовідносин щодо припинення/закінчення приватизації, стверджуючи про незаконність дій відповідачем, як органом приватизації, щодо ненадання можливості позивачу, як переможцю аукціону, підписати договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, та як наслідок отримати у власність вказаний об`єкт комунальної власності.

Вказане свідчить, даний спір є спором щодо приватизації комунального майна.

При цьому, суд звертає увагу, що спосіб, який обрав позивач для захисту порушених прав, не змінює правової природи спору, який виник щодо порушення отримання ним у власність об`єкта комунальної власності малої приватизації Виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 20 м2, як переможця електронного аукціону.

Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин, а також наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатись така категорія справ, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а участь фізичної особи у процедурі відчуження майна не змінює правової природи такого юридичного спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема за умови наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду). (пункт 4.13 постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 903/456/18).

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії» (Ashingdane v. the. UnitedKingdom). Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що розгляд справи за визначеними позовними вимогами віднесено до господарської юрисдикції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.260-261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування протоколу засідання аукціонної комісії та визнання договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості укладеним, відшкодування шкоди закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи за визначеними позовними вимогами віднесено до господарської юрисдикції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий Альона Володимирівна Бадердінова

суддя