Справа №333/7875/21
Провадження №2/333/1428/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності від 02.03.1994 року №87, виданого Запорізьким міськжилуправлінням виконавчого комітету Запорізької ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів від 06.08.1993 року №223/9.
З 11.07.2000 року у належному їй будинку зареєстрований її колишній співмешканець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 2009 року по теперішній час відповідач не мешкає за адресою реєстрації, будь-яких речей та іншого особистого майна не має, участі в утриманні квартири, сплаті комунальних послуг він не приймає.
Реєстрація ОСОБА_2 в належній позивачу квартирі позбавляє останню можливості вільно володіти та користуватись належною їй власністю.
З цих підстав, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримла в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Крім того зазначила, що, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явився, на зареєстровану адресу відповідача судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».
У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що відповідач у справі є його батьком. До 2009 року ОСОБА_2 мешкав за адресою реєстрації в АДРЕСА_2 . Після припинення фактичних шлюбних відноси між ОСОБА_4 та відповідачем у 2009 році останній покинув місця реєстрації, не телефонував, не приїжджав та особистих речей за вказаною адресою не має.
Заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стосовно заявлених вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 , суд дійшов до такого.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 02.03.1994 року №87 (а.с. 8), виданого Запорізьким міськжилуправлінням виконавчого комітету Запорізької ради народних депутатів на підстав рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів від 06.08.1993 року №223/9 (а.с. 10), є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В судовому засіданні встановлено, що наявність реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 чинить ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Факт реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС в Запорізькій області 23.10.2001 року (а.с. 7), та витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 15.11.2021 року (а.с. 18).
При цьому, факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою Квартального комітету №8 Комунарського району м. Запоріжжя від 14.11.2013 року №139 (а.с. 14), від 24.04.2015 року №43 (а.с. 15), актом підтвердження фактичного проживання Квартального комітету №8 Комунарського району м. Запоріжжя від 05.10.2021 року (а.с. 16), а також поясненнями свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні.
Доказів протилежного матеріали справи №333/7875/21 не містять.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 908 грн. судом покладається на ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05.07.2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С.Холод