Справа № 212/3652/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ведяшкіної Ю.В.,

секретар судового засідання Івашко А.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, цивільну справу №212/3652/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олешицька Вікторія Едуардівна до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2022 року представник позивача адвокат Олешицька В.Е. звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 357500 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 01.06.2005 року позивач працював на Шахті імені Леніна АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з повним робочим днем у підземних умовах на різних посадах, а саме: з 01.06.2005 року по 01.04.2006 року підземний учень машиніста бурової установки, дільниця №22, шахти імені Леніна, ВАТ «Кривбасзалізорудком»; з 01.04.2006 року по 16.04.2021 року підземний машиніст бурової установки, дільниці №22, шахти «Тернівська», ПАТ «Кривбасзалізорудком».

16 квітня 2021 року позивач звільнений з роботи відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи.

Загальний стаж роботи позивача на підземних роботах повний робочий день на видобуванні залізної руди складає 15 років і 10 місяців.

Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин позивача з відповідачем негативно вплинула на стан його здоров`я, що спричинило виникнення в нього професійного хронічного захворювання.

По факту виникнення хронічного професійного захворювання було проведено розслідування та складено Акт за формою П-4 про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 квітня 2022 року.

Згідно медичного висновку лікарсько експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини від 18.01.2022 року № 124 встановлено, що захворювання у позивача професійні.

Крім того, Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п.13 зазначеного вище акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці від 19.04.2021 року № 339/4.6-1 (копія додається), підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248.

Згідно довідки МСЕК № 2 Серії 12 ААА № 060463 від 19.07.2022 року позивачу вперше встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 55% ( 30%- сидерос., 20% - радик), з 27 червня 2022 року до 01 липня 2024 року встановлена третя група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу. Рекомендовано спостереження сімейного лікаря та невролога; необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, показане санаторно курортне лікування.

Зазначив, що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язку позивача.

Також вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування позивачу моральної шкоди на рівні 55 мінімальних заробітних плат при втраті професійної працездатності позивачем на 55%, тобто 357 500,00 грн. (55х 6500, грн. ( розмір мінімальної заробітної плати встановлений на 01.01.2022 року).

29 липня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

16.08.2022 року представник відповідач АТ «Криворізький залізорудний комбінат» скористався правом подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, в якому зазначив, що відповідач частково визнає вимоги позивача, оскільки, на його думку, сума відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я позивачу у розмірі 357 500,00 грн. не доведена і значно завищена та не відповідає вимогам розумності і справедливості, пославшись при цьому на Довідку МСЕК від 19.07.2022 року, відповідно до якої ступінь втрати професійної працездатності встановлена вперше та строком на два роки, група інвалідності ІІІ, 55% втрати професійної працездатності. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 362 від 19.07.2022 року позивачу визначені заходи, що спрямовані на відновлення його працездатності, що, на його думку, свідчить про незначну тривалість дії обмежень працездатності з можливістю її відновлення протягом двох років; та послався на судову практику при вирішенні аналогічних справ, якими визначена сума відшкодування в меншому розмірі за аналогічних обставин; та висловив заперечення щодо звільнення суми моральної шкоди від оподаткування.

На обґрунтування своєї позиції представник відповідача також послався на те, що при укладанні Трудового договору позивач був ознайомлений з умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також ознайомлений з пільгами і компенсацією за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, з якими погодився та свідомо прийняв умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю.

16.08.2022 року представник відповідача разом із відзивом подав заяву, в якій зазначив, що АТ «Криворізький залізорудний комбінат» частково визнає спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на виробництві, яка дорівнює 67031,25 грн. та додав розрахунок такого відшкодування.

25.08.2022 року від представника позивача ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 до суду надійшли пояснення, в яких вона заперечувала проти відзиву представника відповідача, вважала що запропонована відповідачем сума відшкодування значно занижена та не є домірною завданій позивачу шкоді. Заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди вважає безпідставними, та зазначив, що поінформованість позивача про умови праці не може впливати на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Заперечення щодо оподаткування суми моральної шкоди, вважає безпідставним та враховуючи правову позицію викладену Верховним Судом в постанові від 07.10.2020 року по справі № 523/14396/19 просив суд в резолютивній частині рішення вказати суму моральної шкоди без урахування утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

При цьому клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке обґрунтоване необхідністю безпосередньої участі позивача у судовому засіданні, задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача не зазначено, які саме обставини (питання) він вважає за необхідне з`ясувати безпосередньо у позивача, які не можуть бути встановлені з інших жерел доказування, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються такими нормами права:

так, відповідно положень до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України;

відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі;

відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників.

Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Ч. 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 червня 2005 року по 16 квітня 2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах на різних посадах, а саме з 01.06.2005 по 01.04.2006 підземний учень машиніста бурової установки, дільниці №22, шахти ім. Леніна, ВАТ «Кривбасзалізорудком»; з 01.04.2006 по 16.04.2021- підземний машиніст бурової установки, дільниці №22, шахти «Тернівська», ПАТ «Кривбасзалізорудком», і був звільнений з підприємства відповідача 16.04.2021 року у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, згідно п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

19.04.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на запит КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» Криворізької міської ради» складено Санітарно гігієнічну характеристику умов праці ОСОБА_1 , якою встановлено, що умови праці ОСОБА_1 відносяться:

-за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеня (шкідливості);

- за показниками рівня шуму до 3 класу 3 ступеня (шкідливі);

- за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеня (шкідливі);

- за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня (шкідливості);

- напруженості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі).

Отже, встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника відноситься до 3 класу 3 ступеня (шкідливі).

Згідно п. 18 зазначеного акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є:

Пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,95 рази і склала 3,9 мг/м3 при ГДК 2, мг/м3 згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 року № 1596.

Важкість праці: згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затверджених наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року, показники важкості праці перевищують нормативні: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 20 кг і складала 50 кг. При допустимій до 30 кг; робоча поза: незручна, 40,7% робочої зміни при допустимій до 25%.

18.01.2022 року ДУ «Український науково дослідний інститут промислової медицини» складено Медичний висновок лікарсько експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), протокол №124, яким встановлено у ОСОБА_1 діагноз вперше виявлених професійних захворювань: сидеросилікозу другої стадії ( r/u, 2/3, em), ускладненого хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. ЛН-другого ступеня; радикулопатії попереково- крижової L5, S1 та шийної С6, С7 з помірним статико-динамічним порушенням хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), періартрозу колінних та ліктьових суглобів ( ПФ першого-другого ступеня).

08.04.2022 року на підприємстві АТ «Кривбасзалізрудком» складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (а.с.12-15), яким встановлено причини виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання. Так, з п.17 зазначеного Акту вбачається, що хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи підземним машиністом бурової установки на шахті «Тернівська» ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізорудком» у період з 01.06.2005 по 16.04.2021, ОСОБА_1 керував буровими станками різних типів при бурінні та розширенні свердловин; виконував бурові роботи та роботи попередження і ліквідації кривизни, аварій та ускладнень у свердловинах; нарощував штанги та вилучав їх зі свердловин; чистив та промивав свердловини; обслуговував компресори, встановлені на буровому обладнання, пересувні компресори, які працюють у комплексі з буровою установкою та інше допоміжне обладнання; виявляв та усував несправності в роботі обслуговуємого обладнання, приймав участь у ремонті; виконував стропувальні та вантажувально - розвантажувальні роботи, пов`язані з переміщенням бурової установки: здійснював змащування вузлів та механізмів, підтяжку послаблених кріплень, усував неполадки при відімкнутій буровій установці: монтував, демонтував, переміщував, готував до роботи, встановлював та регулював бурове обладнання, планував та розчищав майданчик для його встановлення. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив параметрів аерозолів фібро генної дії, що перевищували нормативні;

з п. 20 вказаного Акту вбачається, що враховуючи роботу ОСОБА_1 продовж 15 років 10 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

19 липня 2022 року внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), за результатами проведення якого видано:

- Довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12ААА № 060463, згідно якої ступінь втрати професійної працездатності встановлена 55% (30%- сидеросилікоз другої стадії, 20%- радикулопатія попереково- крижова) з 27 червня 2022 року до 01 липня 2024 року (а.с.16);

- Довідка до акта огляду медико соціальною експертною комісією Серія 12ААВ № 130412, згідно якої ОСОБА_1 , при первинному огляді, з 27 червня 2022 року, встановлена третя група інвалідності, у зв`язку з професійним захворюванням, та визначено дату чергового переогляду: 01.06.2024 року; та надано висновок про умови та характер праці, згідно якого: позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, переохолодження (а.с.17).

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичному закладі, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами (а.с. 24-32).

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт наявності порушення прав позивача, як працівника у сфері трудових відносин, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах (шкідливих умов праці з причини недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режим експлуатації гірничошахтного устаткування, підпаданні під вплив параметрів аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні; та перевищення норм показників важкості праці), яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів хронічних професійних захворювань, що призвели до втрати працездатності на 55% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування, тобто, суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню, як роботодавця, який не забезпечив належні умови праці позивача; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3-5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 357500 грн., та наданий позивачем розрахунок наведеної суми;

враховуючи часткове визнання відповідачем заявлених позовних вимог в розмірі 67 031,25 грн., та наданий відповідачем розрахунок наведеної суми;

враховуючи обґрунтування позивача, наведені в позові, відповідно до яких, у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язку, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів та кашлі, що спричиняє дискомфорт та задуху, навіть незначні фізичні навантаження не дають йому вільно дихати. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах. На даний час незмінним є те, що самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, оскільки не зважаючи на постійні курси лікування, які лише тимчасово полегшують стан здоров`я позивача, відновлення стану його здоров`я є неможливим, що свідчить про незворотність втрати та неможливість відновлення стану здоров`я. Наведені вище обставини відповідачем не оспорювалися;

враховуючи період роботи позивача на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах, в шкідливих умовах, який становить 15 років 10 місяців;

характер отриманого позивачем хронічного професійного захворювання;

відсоток втрати позивачем професійної працездатності, який позивачу первинно встановлений у 55%;

встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання третьої групи інвалідності,

тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин,

враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також враховуючи судову практику, що склалася на сьогоднішній день при розгляді аналогічних спорів,

та виходячи з наведених обставин, суд, визначає розмір моральної шкоди 165 000 гривень, без урахування податків і зборів, що узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом в постанові по справі № 523/14396/19.

При цьому суд частково погоджується з доводами представника відповідача про те, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 357500 грн. не доведена, значно завищена, та не відповідає вимогам розумності і справедливості, тому задовольняє позов частково в наведеному вище розмірі.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1650 гривень.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст.4, 5, 7 - 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: 50029, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1А.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2022 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна