Провадження № 22-ц/4808/1000/22
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Шандалович В.В.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Широких Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ШТРАУС УКРАЇНА про визнання незаконними та скасування п.п.2,3 Наказу від 17.04.2020 року №16-о та Наказ від 17.06.2020 року №17 А, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Пастернак І.А. 21 червня 2022 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ШТРАУС УКРАЇНА Шаповал В.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ ШТРАУС УКРАЇНА, однак судом не вирішено питання щодо судових витрат.

24 листопада 2021 року відповідачем направлено суду розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 27750 грн, які товариство понесло у зв`язку з розглядом справи.

Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача 27 750 грн витрат на професійну правову допомогу (а.с.59-60, т.2).

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ШТРАУС Україна витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 750 грн (а.с.92-93,том.2).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на недоведеність обставин, що мають значення для вирішення питання про розподіл судових витрат, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції формально послався на норму ч.4 ст.134 ЦПК України щодо врахування критеріїв співмірності таких витрат, однак жодного з цих критеріїв при визначенні суми стягнення витрат на професійну правничу допомогу не врахував, в виходив виключно з факту наявності документів, складених між представником відповідача адвокатом Шаповалом В.В. та ТОВ «Штраус Україна» на підтвердження суми цих витрат та вказаних в них сум. Однак, ТОВ «Штраус Україна» не подало у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які воно понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача адвокат Шаповал В.В. не наводив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона, яку він представляє, понесла та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість позивачу належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат.

Також судом не враховано, що ТОВ «Штраус Україна» та його представником Шаповалом В.В. не подано суду доказів на підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу, зокрема, Договір про надання правової допомоги від 22.09.2020 року, згідно з яким було оформлено ордер від 22.09.2020 року (а.с.92,том.1), наданий на підтвердження повноважень представника відповідача.

Не враховано, що детальний опис наданих послуг та акт наданих послуг №1 від 23.11.2021 року оформлені відповідно до іншого договору від 21.09.2020 року, який суду, як документ, що підтверджує повноваження особи представника, не подавався. В Детальному описі та Акті, що датовані 23.11.2021 року, міститься посилання як на фактично надану послугу участь в судовому засіданні 25 листопада 2021 року (тобто в майбутньому), хоча засідання в цей день не було. Ці документи не містять розрахунків вартості кожної послуги, а тільки вказівку на її тривалість, відсутні посилання на конкретні умови Договору про надання правової допомоги, визначено тільки загальну суму гонорару.

Одночасно, застосовуючи таку складову для визначення гонорару, як тривалість надання послуги, відповідачем не надано копію акту прийому-передачі документів адвокату, протоколів зустрічей з адвокатом, з яких би обґрунтовано було доведено фактичний час їхніх зустрічей тощо. Ці послуги фактично є підготовкою відзиву і не підлягають окремій оцінці.

Судом залишено поза увагою, що розмір гонорару визначено в сумі 27 750 грн виходячи з неповної години часу надання послуг, хоча наданий ТОВ «Штраус Україна» договір від 21.09.2020 року не передбачає формули похвилинного розрахунку гонорару, а тільки за годину роботи, і не підтверджує, що правова допомога протягом розгляду даної цивільної справи надавалась саме за цим Договором.

Просить додаткове рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.101-110,том.2).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю ШТРАУС УКРАЇНА, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Суд апеляційної інстанції направив Товариству з обмеженою відповідальністю ШТРАУС УКРАЇНА та адвокату Шаповалу В.В. апеляційну скаргу, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та судову повістку про виклик до суду на електроні адреси, якою відповідач та його представник користувались протягом всього часу розгляду справи, зокрема, надсилали з даних електронних адрес процесуальні заяви до суду апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності представника відповідача.

Вислухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Широких Ю.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Штраус Україна» про визнання незаконними та скасування п.п.2,3 Наказу від 17.04.2020 року №16-о та Наказу від 17.06.2020 року №17 А відмовлено (а.с.52-55,том.2).

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ШТРАУС Україна» Шаповал В.В. 01 червня 2022 року подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у розмірі 27 750 грн (а.с.59-60, т.2).

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШТРАУС Україна» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 750 грн (а.с.92-93,том.2).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ст.ст. 133, 137, 139, 141 ЦПК України, дослідивши зміст акту про надані послуги, договору про надання правничої допомоги, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір гонорару, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд приходить до висновку про доведеність витрат відповідача на професійну правничу допомогу, визначеного останнім.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до частин 1 - 6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3 статті 137 ЦПК України).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є не співмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми (ч. 5 ст. 141).

Подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналогічне наведено у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, наслідком невиконання вимог ч.1 ст.134 ЦПК України - є відмова суду у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору (ч.2 ст.134 ЦПК).

25 вересня 2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, при цьому орієнтовний розмір судових витрат ним не зазначено. Жодні заяви щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач понесе і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, матеріали справи не містять (а.с.71-77,том.1).

29 листопада 2021 року представник відповідача подав розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с.217-233, том 1), який не є детальним, оскільки не містить відомостей про вартість кожної із зазначених послуг.

21 червня 2022 року представник позивачки подала клопотання про відмову у відшкодуванні відповідних судових витрат та навела відповідні доводи на спростування їх розміру (а.с.81-87,том.2).

Частиною 4. ст.62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Встановлено, що в судових засіданнях представник відповідача адвокат Шаповал В.В. підтвердив свої повноваження ордером від 22.09.2020 року, серії КС №092846, який оформлений на підставі Договору від 22.09.2020 року. Договір про надання правничої допомоги від 22.09.2020 року в матеріалах справи відсутній.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвокатом надано договір про надання правничої допомоги від 21.09.2020 року, Акт №1 про надані послуги згідно з Договором про надання правової допомоги, детальний опис наданих послуг, рахунок № 1 від 23.11.2021 року та платіжне доручення №5579, відповідно до якого ТОВ «Штраус Україна» сплатило адвокату Шаповалу В.В. за надання правничої допомоги 27750 грн. (а.с. 223,том.2).

Договір про надання правничої допомоги, на підставі якого оформлено ордер про надання правової допомоги, матеріали справи не містять.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Зазначені правові висновки також викладені у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. За умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені (Верховний Суд, справа № 922/445/19, постанова від 03 жовтня 2019 року).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити ТОВ ШТРАУС УКРАЇНА у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю ШТРАУС УКРАЇНА у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.