У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

21 липня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и л а :

18 липня 2022 року представник позивача адвокат Хорошун С.А., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, у якій просить суд зняти арешт із нерухомого та рухомого майна, а саме:

- земельної ділянки площею 0,118 га, кадастровий номер :03:001:0234;

- земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :02:0001316;

- причіпа до автомобіля марки «ЛЕВ», модель 183111, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

номер запису про обтяження: 30645949 та 25426332, підстава обтяження: постанова про арешт майна № 48215094 від 26.03.2018, видана Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу у справі ОСОБА_1 на праві приватної власності належить наступне майно: земельна ділянка площею 0,118 га за кадастровим номером :03:001:0234; земельна ділянка площею 2 га за кадастровим номером :02:0001316; причіп до автомобіля марки «ЛЕВ», модель 183111, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . У червні 2022 року, при спробі відчужити даний причіп, позивач дізнався про те, що на підставі постанови про арешт майна № 48215094 від 26.03.2018, виданої Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси, на все його нерухоме та рухоме майно накладено арешт у зв`язку з нібито наявною заборгованістю зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у виконавчому провадженні № 48215094. Звернувшись до відповідача із заявою про зняття арешту, 04 червня 2022 року позивач отримав відповідь, зі змісту якої вбачається, що станом на 01 травня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, проте правових підстав для зняття арешту із рухомого та нерухомого майна немає. Водночас, наявність такого арешту позбавляє позивача можливості розпоряджатися своєю власністю. При цьому, представник позивача стверджує, що згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру боржників, станом на день подачі даного позову інформація про боржника ОСОБА_1 у ньому відсутня.

Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та 18 липня 2022 року передано їй дану справу.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за вказаним позовом в порядку цивільного судочинства має бути відмовлено з таких підстав.

З даних Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що на виконанні Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 48215094, відкрите 22.07.2015, стягувачем у якому є ОСОБА_2 , а боржником позивач у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Частина 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначено у статтях 447-453 розділу VII ЦПК України.

Так, згідно з вимогами частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 № 712/12136/18 зазначено, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічні правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року в справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882 св 21), та у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні № 48215094, з метою забезпечення виконання рішення суду, суддя дійшла висновку, що він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а тому наявні підстави, визначені п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у порядку, визначеному розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Ознайомитись з текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Миколаєнко