ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м.Суми

Справа №591/730/22

Номер провадження 22-ц/816/911/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство Сумської міської ради «Електроавтотранс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 17 липня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» (далі КП СМР «Електроавтотранс») про визнання незаконним та скасування наказу № 30-к/тр від 28 січня 2022 року про відсторонення від роботи, поновлення на роботі на посаді водія автотранспортних засобів та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного вимушеного прогулу з 31 січня 2022 року до дня ухвалення судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 вересня 2017 року працює у відповідача на посаді водія автотранспортних засобів. 13 січня 2022 року йому надійшов наказ (повідомлення) №18/01-3 від 12 січня 2022 року про відсторонення від роботи у разі якщо він не надасть сертифікат щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 31 січня 2022 року заявника було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до усунення причини такого відсторонення. Вважає своє відсторонення незаконним, оскільки надзвичайний стан в країні не запроваджено, тобто головний санлікар не отримав повноважень ініціювати карантин, а у Кабінеті Міністрів не було підстав встановлювати карантин. Вважає, що наказ МОЗ України № 2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» є незаконним і таким, що не підлягає виконанню. Також зазначається, що трудовим договором та посадовою інструкцією не передбачено повноважень відповідача на відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення. До профілактичних та обов`язкових щеплень щеплення проти COVID-19 не відноситься, а тому відсторонення є незаконним.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року, у якому ухвалою цього ж суду від 20 липня 2022 року виправлено описку, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ КП СМР «Електроавтотранс» № 30-к/тр від 28 січня 2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнуто з КП СМР «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2022 року по 31 березня 2022 року в сумі 38414,48 грн. При виплаті суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу вирішено здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з КП СМР «Електроавтотранс» понесені витрати у виді судового збору в розмірі 1984,80 грн.

В апеляційній скарзі КП СМР «Електроавтотранс» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 31 січня 2022 року працівники комунальних підприємств, зокрема і позивач, зобов`язані бути або вакциновані проти коронавірусної хвороби, або мати відповідні медичні довідки з протипоказаннями вакцинації. Проте, ОСОБА_1 у строк до 31 січня 2022 року не вакцинувався і відповідної довідки роботодавцю не надав, а тому відповідач мав законні підстави для відсторонення працівника від роботи з 31 січня 2022 року, тобто з дня набрання чинності відповідною постановою Кабінету Міністрів України, якою посаду позивача було включено до переліку професій, працівники яких мають бути вакциновані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 20 вересня 2017 року працює на посаді водія автотранспортних засобів в КП СМР «Електроавтотранс» (а.с. 11).

12 січня 2022 року КП СМР «Електроавтотранс» видало наказ «На виконання наказу МОЗ України від 30.11.2021 №2664» №18/01-3, яким у термін до 21 січня 2022 року наказано повідомити працівників про необхідність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, за винятком працівників, які мають абсолютні протипоказання згідно з переліком медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень. У разі, якщо працівник ухиляється або відмовляється від профілактичного щеплення наказано скласти відповідний акт. У термін до 24 січня 2022 року наказано надати копії документів, зазначених у п. 2 наказу до відділу кадрів, а також надати відомості про працівників, які ухиляється або відмовляється від профілактичного щеплення.

Відповідно до п. 2 зазначеного наказу всіх працівників підприємства зобов`язано у термін до 21 січня 2022 надати керівникам структурних підрозділів документ, який підтвердить профілактичне щеплення проти COVID-19:

- документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або однієї дози дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях:

- міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини чи: двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), які включені ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях:

- довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595.

Начальника відділу кадрів відповідача зобов`язано у термін до 30 січня 2022 року повідомити працівників, які не надали жодного із зазначених документів, про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Також наказано проінформувати про те, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за працівника страховий внесок. Також, період відсторонення без збереження зарплати не увійде й до стажу, що дає право на щорічну відпустку (ст. 9 Закону України «Про відпустки») (а.с. 12).

13 січня 2022 року ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом №18/01-3 від 12 січня 2022 року, зазначив про свою незгоду з наказом (а.с. 13).

Листом від 24 січня 2022 року № 09/04 КП СМР «Електроавтотранс» повідомило ОСОБА_1 про необхідність у термін до 31 січня 2022 року надати до відділу кадрів документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідку проти абсолютні медичні протипоказання до щеплення (а.с. 14).

26 січня 2022 року ОСОБА_1 на адресу відповідача надіслав заперечення щодо незаконності його відсторонення від роботи, в яких просив не відстороняти його від роботи з підстав, що викладені у повідомленні № 09/04 від 24 січня 2022 року (а.с. 18-19).

Наказом КП СМР «Електроавтотранс» від 28 січня 2022 року № 30-к/тр водія автотранспортних засобів (автобус середнього класу) І класу міського пасажирського транспорту служби руху ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 31 січня 2022 року на період дії карантину. У п. 2 цього наказу вказано, що у разі надання ОСОБА_1 у термін до 31 січня 2022 року включно документу, який би підтверджував наявність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2 або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, даний наказ втрачає чинність та має бути скасований. Підстава: наказ від 12 січня 2022 року №18/01-3, повідомлення від 24 січня 2022 року №09/04 (а.с. 16).

Наказом КП СМР «Електроавтотранс» № 71-к/тр від 31 березня 2022 року ОСОБА_1 допущено до роботи з 01 квітня 2022 року (а.с. 58).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що з 31 січня 2022 року посада позивача була віднесена до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням від коронавірусної хвороби, проте повідомлення позивача про обов`язкову вакцинацію відповідачем було здійснено 24 січня 2022 року, в якому запропоновано позивачу надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 у строк до 31 січня 2022 року. На думку суду, відповідачем фактично було висунуто вимогу до позивача, яка на той час не була обов`язковою, і підстав виконувати наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 зі змінами від 30 листопада 2021 року, який ще не набрав чинності, не було. Таким чином, суд вважав оскаржуваний наказ про відсторонення від роботи незаконним, а тому скасував його. Оскільки позивача не було звільнено з роботи, а з 01 квітня 2022 року його було допущено до роботи, тому суд відмовив у задоволенні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня до дня ухвалення судового рішення у даній справі.

Урахувавши, що середньоденна заробітна плата позивача складає 893,36 грн, а період вимушеного прогулу з 28 січня 2022 року по 31 березня 2022 року становить 43 робочих дні, тому суд вирішив стягнути з відповідача 38414,48 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками місцевого суду з наступних підстав.

На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 зі змінами, внесеними наказом № 2664 від 30 листопада 2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153), відповідно до якого посаду позивача включено до переліку професій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, зокрема вакцинації проти COVID-19.

Вказаний Наказ № 2664 від 30 листопада 2021 року дійсно набрав чинності лише 31 січня 2022 року. Водночас, роботодавець 24 січня 2022 року повідомив позивача про те, що у строк до 31 січня 2022 року він має вакцинуватися.

Проте, у строк до 31 січня 2022 року, а також у період з 24 по 31 січня 2022 року позивач не надав роботодавцю довідки про профілактичне щеплення проти COVID-19, а також не пред`явив медичний висновок про протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

У пунктах «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватися про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відсторонення. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Як вбачається з матеріалів справи, а також встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, відповідних документів щодо протипоказань організму від такого щеплення роботодавцю не надав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність законодавчих підстав для обов`язкового щеплення позивача як працівника відповідної професії.

Також колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ КП СМР «Електроавтотранс» № 30-к/тр від 28 січня 2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » є передчасним та винесений за відсутності на час його видачі правової підстави.

Оскаржуваним наказом позивача було відсторонено від роботи саме з 31 січня 2022 року, тобто з дня набрання чинності наказу Міністерства охорони здоров`я України від № 2664 від 30 листопада 2021 року, яким доповнено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, допуску до роботи виключно тих працівників, що пройшли щеплення або ж надали відповідні документи про абсолютні протипоказання до щеплення. Вказані обмеження прав, на думку колегії суддів, можуть допускатись задля забезпечення суспільних інтересів в тому числі здоров`я нації та суспільства.

При цьому позивач мав можливість вакцинуватися або надати відповідний медичний документ про звільнення від обов`язкової вакцинації до 31 січня 2022 року, чого не зробив, тобто до дня набрання чинності вказаним наказом Міністерства охорони здоров`я України, а його відсторонення від роботи відбулося в період дії вказаного нормативного документу, тобто на відповідній правовій підставі.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуваний наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи з 31 січня 2022 року є правомірним та виданий відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак за відсутності правових підстав для скасування наказу не вбачається також і правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ст. 235 КЗпП України, а також компенсації судового збору.

Отже, висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем трудових прав позивача та наявність законних підстав для частково задоволення позову є помилковим та таким, що не відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону, а тому рішення суду на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки у задоволенні позовних вимог апеляційний суд відмовляє, тому понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2977,20 грн підлягають компенсації за рахунок позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року в даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» () 2977 грн 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина