Справа № 201/7259/21
Провадження № 2/191/1212/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Державного вищого навчального закладу «Український Державний Хіміко-Технологічний Університет» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що він є балансоутримувачем приміщення Регіонального відділення Фонду державної власності, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро пр. Гагаріна, 8, загальною площею 44,4 кв. м. За заявою відповідача з дозволу колишнього керівництва на території ДВНЗ «Український державний хіміко-технологічний університет» ввезене технологічне обладнання під загальною назвою «Факел 2», яке складається з: Факел 02 № 093003 Футо 02 п`ять одиниць; Факел 02 № 093003 Футо 02 три одиниці; Єврокуби 1м.куб. три одиниці; АВВГ 3*25 сорок метрів; АВВГ 3*70 сімдесят метрів. Відповідно квитанцій вказане обладнання є власністю відповідача. З 18.04.2018 року по 13.08.2020 року зазначене обладнання зберігалося у приміщеннях позивача. Жодних договорів або угод щодо передачі відповідачу у користування нежитлового приміщення укладено не було. Тобто відповідач займав приміщення без достатньої правової підстави. 20.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про повернення переданого у тимчасове користування технологічного обладнання. 13.08.2020 року обладнання було вивезено з території університету (диск з відео вивезення обладнання додається). Оскільки аналогічне приміщення здається за ціною 48, 72 грн. за кв. м на місяць, 44, 4 кв. м позивач міг би здавати за 44,4*48,72=2163,17 грн. на місяць. А за 28 місяців розмір упущеної вигоди/витрат на збереження майна, становить 2163,17 грн.*28=60568,76 грн. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися. Посилається на ст. ст. 22, 390 ЦК України.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 60568,76 грн., а також судовий збір в розмірі 2270 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також доповнив, що під час зберігання майна відповідача в приміщенні, ректором університету була інша особа і він надав дозвіл відповідачу на зберігання майна без будь-яких договорів. Університет на той період мав намір здавати це приміщення в оренду, але не мав можливості цього зробити по причині зберігання майна відповідача. 05.08.2019 року змінився ректор університету, який намагався розібратися в цьому, але в письмовому вигляді він не звертався до відповідача з вимогою звільнити приміщення та сплатити збитки.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих причин, але повідомлявся неодноразово.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордеру № 01072002-2 від 01.07.2002 року обладнання для установки водоочищення належить ОСОБА_1 , про що й не заперечувалось представником позивача.

20.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про повернення належного йому на праві власності обладнання для установки водоочищення. Даною заявою також зазначив, що дане майно було завезено ним до приміщення з дозволу університету.

З відеоспостереження встановлено, що обладнання відповідача було вивезено з території університету.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що йому завдано збитків у результаті порушення відповідачем його права на отримання доходів, які він міг би одержати у зв`язку із здачею приміщення в оренду. Дані доводи позивача не є такими, що відповідають вищевказаним нормам закону, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач завдав збитків позивачеві. Адже, з дозволу попереднього ректора університету майно відповідача перебувало в приміщенні тривалий час з 18.04.2018 року по 13.08.2020 року, на протязі якого до ОСОБА_1 з боку керівництва університету жодних претензій з приводу укладення договору оренди приміщення не пред`являлося. Крім того, як зазначає позивач, власником приміщення університету є регіональне відділення Фонду державної власності, яке також до ОСОБА_1 не зверталося з вимогами про звільнення приміщення або укладення договору оренди. Не надано суду й належних доказів, що позивач або регіональне відділення Фонду державної власності мали намір на той час укласти з іншими особами договір оренди приміщення. Надані позивачем договори оренди приміщень не можуть бути взяті судом до уваги як належні докази позовних вимог, оскільки вони укладені в 2004 та 2005 році та відповідно й розмір орендної плати визначався на час їх укладення. Дані обставини свідчать про те, що зазначена позивачем ціна 48, 72 грн. за кв. метр на може враховуватися в період з 18.04.2018 року по 13.08.2020 року. Надана позивачем копія технічного паспорту також не містить відомостей, що площа приміщення університету становить 44, 4 кв. м.

Таким чином, позивачем не було доведено належними доказами, що йому завдано збитків (упущена вигода) в розмірі 60568,76 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині та відповідно в частині стягнення судового збору задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 259, 263, 264 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Державного вищого навчального закладу «Український Державний Хіміко-Технологічний Університет» до ОСОБА_1 про стягнення збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.09.2022 року.

Суддя Т. В. Прижигалінська