Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/872/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2022 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації засобами в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

16 вересня 2022 року позивач звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна. Судові витрати віднести за рахунок Позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1984 року, актовий запис про шлюб № 4.

Впродовж спільного подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побудували спільними зусиллями та за спільні кошти житловий будинок загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна. Вказаний житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами було побудовано на виділеній позивачу ОСОБА_1 . Ульяновською сільською радою земельній ділянці для забудови житлового будинку площею 0,15 га.

Зазначає, що відповідно до чинного на час будівництва будинку, законодавства, яке не пов`язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку. Натомість облік особистих селянських господарств, здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в органах місцевого самоврядування (сільської ради).

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних.

У 2021 році з метою розподілу спільного майна подружжя позивачем замовлено та проведено технічну інвентаризацію будинку, виготовлено на будинок технічний паспорт.

Той факт, що будинок не являється самовільною побудовою та відсутність реєстрації права власності на будинок підтверджується відсутністю відповідних записів в технічному паспорті на будинок і інформаційною довідкою № 3887 від 20.10. 2021 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» станом на 20.10.2021 року та довідкою № 2431 від 20.10.2021 року КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

В добровільному порядку провести поділ вищевказаного майна позивачу з відповідачем не має можливості, оскільки відповідач не визнає права позивача на спірний будинок, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним цивільним позовом за захистом його майнових прав.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.09.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14 год 00 хв. 17 жовтня 2022 року (а.с.34,36).

В підготовче засідання 17.10.2022 року позивач та його представник адвокат Потапенко А.М. не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача подано заяву в якій він просить підготовче засідання провести без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.45).

17.10.2022 року відповідач в судове засідання не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість 12.10.2022 року поштовим відправлення до суду надійшла заява відповідача, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.40).

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п.1 ч.2. ст.49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, повного визнання позову відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 14 липня 1984 року серії НОМЕР_3 , що видане Залізницькою сільською радою Корецького району Ровенської області, актовий запис про шлюб № 4 (а.с.9).

Згідно довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної документації» від 20.10.2021 №2431, станом на 29.12.2012 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано (а.с.10).

Згідно Інформаційної довідки ТОВ «Експертне бюро Рідний Дім» від 20.10.2022 №3887, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрований. Всі будівлі побудовано до 05.08.1992 року (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 20.10.2021 року позивачем проведено технічну інвентаризацію, виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу та проведено незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна «житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами», ринкова вартість об`єкту оцінки становить 38 900 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. (а.с.12-20).

Із довідки виконкому Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 19.10.2020 №306 слідує, що ОСОБА_1 , 1956 р.н., дійсно належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. Земельна ділянка не приватизована і є власністю Почаївської сільської ради (а.с.21).

Випискою з погосподарських книг по Ульяновській (Почаївській) сільській раді за період 1996-2020 роки, підтверджено, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син (16.02.2016 року прибув з м. Полтава, 25.10.2018 року вибув в м. Житомир). Будинок побудований в 1976 році. (а.с.22,23).

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень СК України зазначений Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Оскільки, як встановлено вище у даній справі, сторонами укладено шлюб та розпочаті процеси набування майна у власність до 01 січня 2004 року то порядок набуття спільного майна та його правовий режим повинен визначатися як за положеннями КпШС України, так і за нормами СК України. При цьому, поділ майна подружжя суд здійснює за правилами, передбаченими СК України.

Так, відповідно до ст. 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України).

Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним з подружжям під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Згідно з ч. 1 ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Аналогічні положення закріплені в ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 368 ЦК України. Так, норми ст. ст. 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Верховний Суд у своїй постанові від 02.06.2021 у справі №394/876/17 акцентував на тому, що немає значення, чи працювала дружина чи ні, чи отримувала вона достатній дохід від своєї діяльності, майно, за умов, визначених СК України, є спільною сумісною власністю та підлягає поділу.

Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17).

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Такий висновок приведено у постановах Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2020 року у цивільній справі №664/3661/15-ц, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року у цивільній справі №361/4130/16-ц, у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року у цивільній справі №447/3676/14-ц.

Відповідно до чинного законодавства на час будівництва спірного будинку, яке не пов`язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в органах місцевого самоврядування (сільської ради).

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних.

Як встановлено судом, спірний будинок не являється самовільною побудовою та відсутність реєстрації права власності на будинок підтверджується відсутністю відповідних записів в технічному паспорті на будинок і доданою до матеріалів справи інформаційною довідкою № 3887 від 20.10.2021 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» станом на 20.10.2021 року та довідкою № 2431 від 20.10.2021 року КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі встановлених обставин справи, досліджених доказів, повного визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-81, 133, 141, 206, 258-259, 263-266, 268, 273 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) житловий будинок загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - погріб; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - літній душ; «К» - вбиральня; «Л» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - хвіртка; «№3» - колодязь; «№4» - яма вигрібна.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 26.10.2022 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 24.10.2022

Суддя М. О. Вітківський