П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Данко В.Й. у справі за позовом Виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

встановив:

У жовтні 2021 року виконавчий комітет Сюртівської сільської ради Ужгородського району звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що 03 жовтня 2021 року о 05 год. 50 хв. начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради надійшов дзвінок від старшого інспектора ювенальної поліції ВП Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області Мар`яни Ляшенко, з якого стало відомо про смерть малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 .

Одразу виїхали на місце події, щоб перевірити факти неналежного виконання батьківських обов`язків гр. ОСОБА_1 , у якої на утриманні перебуває ще троє малолітніх дітей. За місцем проживання сім`ї гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 було встановлено, що її другий чоловік гр. ОСОБА_3 в суботу 02.10.2021 р. у стані алкогольного сп`яніння жорстоко побив дерев`яною ніжкою від стола та іншими предметами спільну доньку гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за те, що дитина постійно втікала з дому, (на момент прибуття ССД тіло дитини знаходилося на ліжку, обличчя було темно-синього кольору від побоїв). За словами відповідача, ОСОБА_5 встала з підлоги і лягла на ліжко. Вночі о 04:41 виявили, що дитина померла, ОСОБА_3 викликав швидку медичну допомогу, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05:05 констатувала смерть дитини до приїзду ШМД.

Після чого, одразу було сформовано комісію у складі трьох осіб: ОСОБА_6 - начальник ССД виконкому Сюртівської сільради, ОСОБА_7 - старший інспектор ЮП ВП Ужгородського РУП ГУНПУ в Закарпатській області для складення актів проведення оцінки рівня безпеки дитини на трьох малолітніх дітей відповідно до Порядку вимог постанови КМУ від 01.06.2020 р. №585.

Згідно висновку комісії, встановлено, що рівень безпеки дітей дуже небезпечний, який передбачає негайне відібрання дітей у матері. Комісія прийняла рішення влаштувати дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обстеження в міську дитячу клінічну лікарню разом з мамою, які попередньо були оглянуті черговим дитячим хірургом ОСОБА_11 , а гр. ОСОБА_12 - ургентним хірургом в Ужгородській МКЛ. У п`ятилітньої ОСОБА_13 виявлені сліди старих синців і нові сліди побоїв. Дитина стверджувала, що її бив «папа» за те, що «не принесла воду і цигарки».

За вище описаними подіями, відносно матері дітей - ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 135 Кримінального кодексу України, тобто залишення в небезпеці, що спричинило смерть людини (власної доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Окрім того ОСОБА_1 дітей колишнім чоловікам не віддавала на виховання, а постійно наражала їх на небезпеку. ОСОБА_1 терпіла побої від чоловіка-нелюда (сама їх виховувала ляпасами, в т.ч. померлу ОСОБА_14 ), приховувала це від близьких, не повідомляла про побої та знущання над дітьми ні орган опіки та піклування, ні сільську раду, ні поліцію. Постійно наражала своїх дітей на небезпеку безвідповідальною поведінкою з чоловіками, яка супроводжувалася неналежним виховання дітей, не здатна була їх захистити, і сама була жертвою чоловіка-деспота - ОСОБА_3 .

Також, згідно довідки Сюртівської сільської ради від 05.10.2021 року № 16-01/678, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відвідувала Паладь - Комарівецький заклад дошкільної освіти без поважних причин з 01 січня 2021 р. по 30 червня 2021 року, за що згідно з п. 5 ч. 13 положення про ЗДО, затвердженого Постановою КМУ від 12.03.2003 р. № 305 (зі змінами) її відрахували з 01 вересня 2021 року.

Беручи до ваги вищенаведене, позивач просив відібрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення останньої батьківських прав, стягувати з ОСОБА_1 на користь тих осіб або установ, яким передані діти, аліменти в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В ході розгляду справи позивачем подано заяву про зміну предмета позову, посилаючись на висновок психолога №402/21 від 10.11.2021 року, висновок №204/01-10 про доцільність позбавлення батьківських прав, Виконавчий комітет Сюртівської сільської ради Ужгородського району просив суд позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з ОСОБА_1 на користь КНП «Обласний будинок дитини» Закарпатської обласної ради та ОСОБА_16 (на утримання ОСОБА_17 ) аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНП «Обласний будинок дитини» аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 12.10.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська О.М., оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилається на помилковість висновку суду щодо відсутності доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Зокрема судом не врахованого того, що сім`я ОСОБА_1 під соціальним супроводом не перебувала, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання або неналежне виконання батьківських обов`язків не притягалась. Підставою для позбавлення ОСОБА_1 материнських прав виконавчий комітет зазначає відомості , внесені до ЄРДР за ч.3 ст. 135 КК України відносно ОСОБА_1 . Не заперечується, що ці відомості внесені 03 жовтня 2021 p., однак до цього часу ОСОБА_1 не оголошено підозру, не обрано запобіжний захід, її винних дій не встановлено.

Іншою підставою позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 позивач зазначає заяви колишнього чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_4 , від 22.10.2021 та колишнього цивільного чоловіка ОСОБА_16 від 09.11.2021 в яких вони просять позбавити ОСОБА_1 материнських прав.

ОСОБА_4 обвинувачує ОСОБА_1 у неналежній поведінці стосовно дітей, фактично з дня народження найстаршої дитини - з 2002 р. Однак за весь цей час він не сплачував аліментів, не купляв одягу, іграшок, шкільного приладдя, не відвідував батьківські збори ні в садочку, ні в школі. Не зважаючи на те, що він вважає ОСОБА_1 такою, що веде неналежний спосіб життя та не піклується про своїх дітей, він не забрав дочку ОСОБА_14 проживати до себе, не звертався до органу опіку та піклування щодо неналежної поведінки ОСОБА_1 та вжиття заходів впливу до неї. ОСОБА_4 не може стверджувати про обставини життя ОСОБА_1 , оскільки після припинення стосунків в 2010 року не навідував останню.

Що стосується заяви ОСОБА_16 , який також звинувачує ОСОБА_1 у неналежному виконання материнських обов`язків, то слід зауважити, що він аліментів не сплачував на утримання ОСОБА_18 , практично не спілкувався з нею. До органів опіки та піклування з приводу ненадання побачень з дитиною, чи неналежного її виховання не звертався.

Поки не сталось трагедії, нікому ці діти, крім матері, потрібні не були. Ніхто не піклувався ні їхнім доглядом, ні їх здоров`ям, харчуванням, вихованням та розвитком. Піклувалась про дітей тільки ОСОБА_1 з тих заробітків, які приносив ОСОБА_3 .

Класний керівник та адміністрація школи, яку відвідувала ОСОБА_5 не мали жодних зауважень та скарг щодо поведінки виховання, забезпечення дитини необхідним шкільним приладдям, одягом, харчуванням, не висували ОСОБА_1 ніяких зауважень та не звертались до органів опіки та піклування щодо проведення з ОСОБА_1 відповідної виховної роботи або вжиття заходів впливу.

Ще однією підставою позбавлення ОСОБА_1 материнських прав позивач зазначає висновок психолога проекту 1+1 , яка рекомендує розглянути питання про доцільність позбавлення ОСОБА_1 материнських прав. Висновок наданий 10.11.2021, з ним не ознайомлена ОСОБА_1 , відсутній він і у матеріалах справи, тому ОСОБА_1 просить його до уваги не приймати.

Посилання позивача на висновок поліграфічного дослідження, яким обґрунтовується необхідність позбавлення ОСОБА_1 материнських прав, з тих підстав, що вона наносила удари ОСОБА_19 , є вирваним з контексту. У висновку зазначено, що існує середній ступінь достовірності, що ОСОБА_1 наносила удари Майї, але потрібно провести повторне дослідження. Категоричного висновку цим дослідженням не зроблено.

А тому вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 нехтувала своїми обов`язками щодо дітей та ухилялась від їх виконання.

Покладаючи в основу рішення про задоволення позову висновок виконкому Сюртівської сільської ради Ужгородського району, як органу опіки та піклування , щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 материнських прав, Ужгородський міськрайонний суд не врахував того, що вказаний висновок не підтверджує, що ОСОБА_1 , яка не має негативних характеристик, свідомо та остаточно знехтувала своїми обов`язками відносно дітей, втратила цікавість до них, а інтереси дітей вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення батька батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки материнських прав стосовно малолітніх дітей не є обов`язковим для суду, від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачкою материнськими обов`язками, ОСОБА_1 вважає, що відсутні правові підстави позбавлення її материнських прав.

Виконавчий комітет Сюртівської сільської ради Ужгородського району падав відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши фактичні обставини справи, прийшов до вірного висновку про задоволення позову та позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на наступні мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який являється чоловіком відповідачки інкримінують злочин, вчинений ним в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого він жорстоко побив дерев`яною ніжкою від стола та іншими предметами спільну доньку ОСОБА_4 та ОСОБА_20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за те, що дитина постійно втікала з дому. Вночі було виявлено, що дитина померла. По даному факту було порушено кримінальне провадження за № 0000572, яке 03.10.2021 внесено до ЄРДР за п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Також, відносно ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження за ч.3 ст.135 КК України, тобто залишення в небезпеці, що спричинило смерть людини, (власної доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується Витягом з ЄРДР від 01.10.2021 року.

Згідно актів оцінки рівня безпеки дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , складених комісією виконавчого комітету Сюртівської сільської ради, рівень безпеки дітей дуже небезпечний, який передбачає негайне відібрання дітей у матері. Окрім того, комісія прийняла рішення влаштувати дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на обстеження в міську дитячу клінічну лікарню.

Згідно довідок №3/157 та №2/156 від 05.10.2021 року виданих КНП «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендовано оформити в обласний будинок дитини м. Свалява.

Відповідно до виписки №2748 з медичної картки хворої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вбачається, що остання поступила у лікарню 03.10.2021 року з діагнозом ГРВІ, гострий ринофарингіт, множинні забійні гематоми обличчя, правої та лівої стегон, обох сідниць без порушення функцій.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сюртівської сільської ради №87/2021 від 04.10.2021 року та рішення №88/2021 від 04.10.2021 року, було вирішено негайно відібрати дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_1 та передати малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 батькові ОСОБА_16 та вжити заходів по влаштуванню до КНП «Обласний будинок дитини» Закарпатської обласної ради (м. Свалява) малолітній дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які наразі перебувають в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня Ужгородської міської ради».

З довідки Сюртівської сільської ради № 16-01/678, від 05.10.2021 року, слідує, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в період з 01 січня 2021 р. по 30 червня 2021 року, не відвідувала Паладь - Комарівецький заклад дошкільної освіти без поважних причин, за що згідно з п. 5 ч. 13 положення про ЗДО, затвердженого Постановою КМУ від 12.03.2003 р. № 305 (зі змінами) її відрахували з 01 вересня 2021 року.

Виходячи з наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновків, які на думку суду являються підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно трьох її малолітніх дітей.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частинах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція-1989), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції-1989 покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до пунктів 2 - 6 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. А частиною 3 цієї статті передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. А у частині 4 цієї статті зазначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, орган опіки та піклування, прокурор, тощо.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За матеріалами справи виконавчий комітет Сюртівської сільської ради Ужгородського району мотивує свою вимогу про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей тим, що 03.10.2021 року внаслідок жорстокого побиття співмешканцем від отриманих тілесних ушкоджень померла малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосовно матері дітей - ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст.135 КК України, тобто, залишення в небезпеці, що спричинило смерть людини (власної доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Також за твердженням позивача, мати постійно наражала своїх дітей на небезпеку, сама жорстко поводилася з дітьми не захищаючи їх від побоїв співмешканця, батьківське піклування переклала на старших дітей, у т.ч. й на померлу ОСОБА_14 . З метою приховати жорстоке ставлення до власних дітей, забороняла дітям виходити з дому та відвідувати школу (допоки були видні сліди побоїв), тобто не виявляла належного батьківського піклування до власних дітей.

На виконання вимог частини 5 статті 19 СК України виконавчий комітет Сюртівської сільської ради Ужгородського району як орган опіки та піклування подав суду Висновок за №631/02-23 від 08.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Такий мотивовано тим, що до події, яка мала місце 03.10.2021 року жоден із суб`єктів пов`язаних з подією до служби у справах дітей виконавчого комітету та органу опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради ні усно, ні письмово не звертались. ОСОБА_1 жодного разу не зверталась до ССД, старости села чи сільської ради за допомогою аби захистити себе з дітьми. Навпаки, приховувала інформацію та прикривала кривдника, а два звернення до поліції не були розглянуті бо були нею відкликані. Вона докладала значних зусиль аби інформація про п`яні побоїща чоловіка не виходила за межі сім`ї, щоб діти мовчали і не скаржились на побої та щоб ніхто із сторонніх не чув криків про допомогу під час таких знущань.

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03.10.2021 року виявлено, що рівень безпеки дитини дуже небезпечний і потребує негайного відібрання дітей від батьків. ОСОБА_1 не віддавала своїх дітей колишнім чоловікам ( ОСОБА_4 , ОСОБА_16 ) на виховання, а постійно наражала дітей на небезпеку, не виконувала свої батьківські обов`язки та жорстко поводилась зі своїми дітьми, піддаючи їх знущанням.

На підтвердження своїх вимог виконавчий комітет як орган опіки та піклування посилається також на заяви ОСОБА_4 від 22.10.2021 року та ОСОБА_16 від 09.11.2021 року в яких ті також просять позбавити ОСОБА_1 батьківських прав через неналежне виконання своїх материнських обов`язків. Покликається також на висновок дослідження з використанням поліграфа від 13.10.2021 року та висновок психолога.

При вирішенні питання стосовно того чи має місце з боку ОСОБА_1 ухилення від виконання своїх обов`язків, колегія суддів вважає, що слід встановити такі обставини, які б свідчили про те, що мама дітей не піклувалась про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляння інтересу до їх внутрішнього світу; не створення умов для отримання ними освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки.

Водночас, позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, та за наявності вини в її діях.

Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2017 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії», заява № 16572/17).

Заперечуючи підставність позовних вимог ОСОБА_1 та її адвокат Дубровська О.М. покликались на те, що виконавчий комітет Сюртівської сільської ради Ужгородського району не довів тих фактів які мають значення для справи.

Зокрема те, що сім`я ОСОБА_1 під соціальним супроводом не перебувала та до адміністративної відповідальності за невиконання або неналежне виконання батьківських обов`язків вона не притягалась. Поки не трапилась трагедія в її сім`ї, нікому її діти крім неї не потрібні були. Ніхто інший не піклувався ні їх доглядом, а ні харчуванням, здоров`ям, вихованням та розвитком, крім неї. Адміністрація школи та класний керівник де навчалась Майя не мали жодних скарг та зауважень щодо виховання, забезпечення дитини усім необхідним шкільним приладдям, одягом, харчуванням та не висували їй ніяких зауважень і не звертались до органу опіки та піклування з вимогою провести з мамою відповідної виховної роботи або вжиття заходів впливу. Подані заяви ОСОБА_4 22.10.2021 року та ОСОБА_16 09.11.2021 року в яких звинувачують ОСОБА_1 у неналежному виконанні материнських обов`язків слід враховувати в частині того, що ними аліменти на утримання доньок не сплачуються, їх життям не цікавились, проживати до себе не забирали та практично не спілкувались з доньками. До органів опіки та піклування з приводу ненадання чи перешкоджання в побаченнях з дітьми або неналежного їх виховання не звертались. Наявні висновки психологів не доводять ухилення від виконання материнських обов`язків. Тож, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо нехтування ОСОБА_1 своїми обов`язками стосовно дітей та ухилення від їх виконання.

Стосовно наявності у доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на тілі гематом та синців то такі за твердженням ОСОБА_1 виникли в межах до п`яти днів внаслідок падіння доньки з велосипеда до дати виникнення трагедії у сім`ї.

Твердження про те, що донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у період з 01.01. по 31.05.2021 року не відвідувала ОСОБА_21 дошкільний заклад освіти через халатне відношення ОСОБА_1 до дитини не відповідає дійсності. Оскільки за твердженням ОСОБА_1 таке мало місце внаслідок запровадження карантину пов`язаного з COVID - 19, а також через не допуск вихователя внаслідок начебто здійснення оплати за садок не на той рахунок, хоча оплата була здійснена правильно.

Даючи правову оцінку наявним у справі висновкам психологів і висновку спеціаліста-поліграфолога на які позивач також посилається як на підставність заявлених вимог, а саме: висновок психолога за №402/21 від 10.11.21р.; висновок психолога від 01.12.21р. та висновок психолога від 04.04.22р., а також висновок спеціаліста-поліграфолога від 13.10.21р., колегія суддів після їх дослідження встановила, що такі за своїм змістом не відповідають вимогам ст.102 ЦПК України і дані докази не можна вважати достовірними на підставі яких би можна беззаперечно встановити дійсні обставини справи, тоді як судовопсихологічна експертиза для з`ясування обставин щодо вчинення можливих насильницьких дій по відношенню до дітей у справі не проводилась.

Слід відмітити, що матеріали справи не містять жодних доказів відносно доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині того, чи мало місце ухилення від виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 , чи вчинення нею яких-небудь насильницьких дій або винної поведінки по відношенню до даних дітей.

Також колегія суддів приймає до уваги характеристику на ученицю 4-Б класу Шишлівського ОЗЗСО Кропив`янську Майю із змісту якої не вбачається, що ОСОБА_1 ухилялась від здійснення своїх батьківських прав щодо виховання дитини та забезпечення їй здобуття освіти або вчинення насильства відносно дитини.

Адвокат ОСОБА_22 пояснила колегії суддів, що станом на 11.07.22р. ОСОБА_1 новий запобіжний захід не обрано, а раніше обраний у вигляді домашнього арешту закінчився 26.06.22р. Та станом на цей момент вина ОСОБА_1 у звинуваченні за ч. 3 ст. 135 Кримінального кодексу України, тобто залишення в небезпеці, що спричинило смерть людини (власної доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не доведена.

На думку колегії суддів, наданий виконавчим комітетом Сюртівської сільської ради Ужгородського району як органу опіки та піклування Висновок за №631/02-23 від 08.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 не є безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки на підставі частини 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так у даному висновку йдеться про те, що такий складено по факту наставшої трагедії смерті дитини. Та що до події, яка мала місце 03.10.2021 року жоден із суб`єктів пов`язаних з подією до служби у справах дітей виконавчого комітету та органу опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради ні усно, ні письмово не звертались. Тобто, даний висновок за своїм змістом лише констатує факт «свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей: застосування насилля до дітей, жорстоко поводилась з ними та не цікавилась їх розвитком» без його перевірки. З цього можна зробити висновок про те, що сім`я ОСОБА_1 не відносилась до сімей соціально неблагонадійних та не перебувала на обліку в службі у справах дітей, а тому відповідала середньо статистичній сім`ї за благонадійністю.

У ході судових засідань, колегія суддів не встановила з боку ОСОБА_1 ознак байдужості до долі дітей та навпаки встановила ознаки хвилювань за таких та відвідування дітей у обласному будинку дитини в м. Свалява, Закарпатської області. Та не дивлячись на те, що дітей від неї відібрано, вона приймає участь в житті дітей та в законний спосіб бажає їх повернути. За тих життєвих обставин, що склались намагалась створити дітям необхідно можливі соціально-побутові умови проживання.

Варто зазначити, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Ураховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновків про відсутність достатніх причин для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав як і гострої соціальної необхідності у цьому, а тому такий захід впливу не є необхідним у демократичному суспільстві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував наведених вище доводів та мотивів, які свідчать про недостатність підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо своїх дітей.

Діючи у межах своєї дискреції, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та постановлення у цій справі постанови про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу. Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і відмові у задоволенню заявленого позову то вимоги апеляційної скарги як такі, що знайшли свого доведення, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача. Таким чином судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмір 2.724,00 грн, підлягають стягненню із позивача.

Враховуючи наведене та керуючись приписами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року скасувати та постановити у справі судове рішення яким у задоволенні позову Виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району про позбавлення батьківських ОСОБА_1 щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнення аліментів на дітей, відмовити.

Стягнути з Виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, , юридична адреса: 89432, с. Сюрте, вул. Ракоці, 2, Ужгородського району, Закарпатської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 724,00 гривень, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 18 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: