Справа № 645/6345/19
Провадження № 2/645/34/22
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

за участю секретаря судових засідань - Малій О.Л.,

представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Надоля Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування записів про державну реєстрацію права власності, внесення запису до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, про поновлення державної реєстрації права власності, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом (відповідно до позовної заяви і з зміненими позовними вимогами від 26.08.2020 року) до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просили скасувати за відповідачем ОСОБА_7 державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про реєстрацію В-61191 в книзі: 1, реєстраційний номер майна - 17591383) на підставі договору купівлі-продажу, р.№218, посвідченого 19.02.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В.; скасувати записи про проведену державну реєстрацію прав за ОСОБА_8 згідно договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 від 24.01.2007 року за № 55, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А.; за ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 31.01.2007 року № 724, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А.; внести запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про поновлення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 від 03.10.2003 року, виданого органом приватизації житлового фонду «Харківський домобудівельний комбінат № 1»; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; залишити за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ; звільнити нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , з-під арештів та обтяжень: на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 44746228, виданої 15.09.2014 року Московським ВДВС Харківського МУЮ ( номер запису про обтяження: 7030153 успеціальному розділі) - щодо боржника ОСОБА_4 ; на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер ВП36748803, виданої 19.08.2013 року Московським ВДВС Харківського МУЮ ( номер запису про обтяження: 2220687 успеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 ; на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 39399893, виданої 19.08.2013 року Московським ВДВС Харківського МУЮ ( номер запису про обтяження: 22008613 спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 .

На обґрунтування позову зазначалося, що позивачка ОСОБА_1 користується спірною квартирою з 1993 року, оскільки стала проживала однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_3 , який був на той час головним наймачем у вказаній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_2 , який з самого народження та до цього часу також користується спірною квартирою. У жовтні 2003 року відповідач без відома позивачів приватизував квартиру на своє ім`я та уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_8 ОСОБА_8 продав квартиру ОСОБА_9 , яка в свою чергу продала квартиру ОСОБА_4 ОСОБА_4 уклав кредитний договір з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та забезпечив його виконання шляхом передачі в іпотеку квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_4 не виконав. Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2008 року, за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язано орган приватизації житлового фонду «Харківський домобудівельний комбінат №1» внести ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 03.10.2003 року № 337. Вказаним рішенням також визнано недійсними угоди купівлі-продажу квартири від 24.01.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , від 31.01.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , від 19.02.2007 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , а також визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 від 03.10.2003 року. Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року вирішено власниками квартири АДРЕСА_2 вважати позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 . В цій частині вказані судові рішення набрали законної сили 14.09.2010 року. Проте на даний час право власності на спірну квартиру зареєстровано за попереднім власником ОСОБА_4 , квартира знаходиться під арештом за рішеннями ВДВС Московського району ГТУЮ в Харківській області у зв`язку з відкритими виконавчими провадженнями щодо боржника ОСОБА_4 . Посилаючись на положення ч. 1 ст. 182 ЦК України, п.51, п.52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, позивачі наголошують на необхідності скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 та попередніх власників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та частково право власності ОСОБА_3 , набуте ним під час приватизації спірної квартири у 2003 році та зміні шляхом внесення ще двох співвласників. У реєстрації права власності за вказаними вище судовими рішеннями позивачам відмовлено. З поміж інших причин, однією з причин відмови стало те, що режим спільної сумісної власності, який виник у позивачів та відповідача щодо квартири АДРЕСА_1 , передбачає спільне володіння та користування майном та розпоряджання ним за згодою всіх співвласників. Але згода співвласника ОСОБА_3 на проведення реєстраційних дій відсутня, оскільки позивачам нічого не відомо про місце перебування відповідача, відсутній будь-який зв`язок з ним. Позивач ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів задля виявлення місця перебування відповідача, але ніяких відомостей про ОСОБА_3 не отримала. Також позивач ОСОБА_1 зверталась до суду з заявою про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, але рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 року їй було відмовлено в задоволенні заяви. Також позивач зверталася до приватного нотаріуса Трощій І.В. із заявою про скасування заборони відчуження спірної квартири, але їй було відмовлено.

Позивачі зазначають, що за судовими рішеннями, якими визнано право власності позивачів та відповідача на спірну квартиру, не визначено їх часток у праві власності, а отже виникла спільна сумісна власність, виходячи з положень ч. 1 ст. 357 ЦК України та їхні частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 , зі спеціального розділу обтяжень вбачається наявність за боржником ОСОБА_4 арешту майна - квартири що є предметом спору. Враховуючи що договір купівлі - продажу квартири, на підставі якого ОСОБА_4 набув право власності на квартиру визнано судом недійсним, це рішення суду набрало законної сили, а до цього часу виконавчою службою арешт не скасовано, а позивачам без державної реєстрації права власності неможливо зняти цей арешт, вони вимушені звернутися за захистом своїх прав до суду із вимогами про зняття арешту з квартири.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у первісній редакції від 08.09.2019 року із вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, було залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано позовну заяву 05.11.2019 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

21.07.2020 року позивачами подано заяву про залучення співвідповідача по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та 3-тю особу Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та заяву про повернення до стадії підготовчого судового засідання.

26.08.2020 року позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано заяву про зміну позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про скасування записів про державну реєстрацію права власності, внесення запису до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, про поновлення державної реєстрації права власності, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

26.08.2020 року їх клопотання про поновлення процесуального строку на залучення співвідповідача по справі, зміну позовних вимог судом було задоволено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від24.11.2020 року замінено сторону відповідача по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ОСОБА_5 у зв`язку з переходом до ОСОБА_5 прав кредитора відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.10.2020 року за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 року між ОСОБА_4 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_5 зазначив, що скасування реєстрації права власності за ОСОБА_4 та іншими не є наслідком недійсності правочину і не обґрунтовується нормами ст. 216 ЦК України. Позивач в своїй заяві про уточнення позовних вимог вказує, що скасувавши державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 автоматично поновлюється право власності попереднього власника ОСОБА_9 . Після скасування права власності ОСОБА_9 автоматично поновлюється право власності ОСОБА_8 . Однак записи про проведену державну реєстраціє прав за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на сьогоднішній день- архівні, скасовувати не має чого, такі позовні вимоги передчасні. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 не залучені до участі у даній справі. Підстав для скасування запису про реєстрацію прав власності не має, остання вчинена у відповідності до закону. Єдиним вірним способом захисту права власності в таких випадках може бути витребування майна у кінцевого власника, і як похідна вимога до вимоги про витребування - скасування запису про реєстрацію права власності за добросовісним набувачем.Таким чином, позивачка може просити тільки витребувати, однак, кожний власник може просити витребувати тільки те, що належить йому, а таким чином, 1/3 у праві власності ОСОБА_3 витребувана за вимогами сторонньої до нього особи не може бути.Крім того, вимоги про скасування записів про державну реєстрацію прав власності не підлягають задоволенню з підстав порушеної позовної давності, яку ОСОБА_5 просить застосувати. Про порушення свого права позивачка дізналася в 2007 році і жодного разу не заявляла а ні про реституцію, ані про витребування. 14.06.2016 року за її вимогами було винесено остаточне рішення. Позивачка ж звертається до суду 8.10.2019 року, тобто після спливу 3 років.Вимоги позивачки щодо визнання прав власності на 1/3 частину квартири можна розцінити тільки як вимоги щодо виділу в натурі частини квартири.В даній справі позивачкою не надано належних доказів технічної можливості такого поділу, а саме висновок будівельно-технічної експертизи. Частку у квартирі або будинку можна виділити в натурі, коли цю частину житла можна ізолювати від решти об`єкта нерухомості та використовувати повністю автономно. Для цього у ній мають бути окремий вхід, санвузол та інші комунікації.Поміж іншого, ОСОБА_1 , просить визнати 1/3 на квартиру і за ОСОБА_3 , не будучи його представником.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Надоля Є.В. позовні вимоги, викладені в заяві про зміну позовних вимог від 26.08.2020 року підтримав в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик вони вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, правом подати відзив на позов не скористалися.

Представник ОСОБА_5 , будучі засвоєчасно повідомленою про час та місце проведення судового засідання в судове засідання не з`явилася повторно, надані неї причини неявки поважними судом не визнані.

З боку представника Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представника.

Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради та Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про час та місце розгляду справи були повідомлені, в судове засідання їх представник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши зміст заяв по суті справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 1993 року, а позивач ОСОБА_2 з 1995 року, є користувачами житлового приміщення - однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 , загальної площі 37 кв.м, житлової площі - 16 кв.м, оскільки позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_3 , який був на той час головним наймачем у вказаній квартирі, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син позивач ОСОБА_2 , який з часу народження та до цього часу також користується спірною квартирою.

Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова та даних паспортів громадянина України позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18.02.2014 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , а.с. 30,41,44.

У жовтні 2003 року відповідач ОСОБА_3 без відома позивачів одноособово приватизував квартиру, а в подальшому здійснив її відчуження.

Матеріали оглянутої судом цивільної справи №2-160/08 свідчать, що органом приватизації житлового фонду «Харківський домобудівельний комбінат № 1» 03.10.2003 року було видане свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3

24.01.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Косенко С.А., ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_8 купив квартиру АДРЕСА_1 .

31.01.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Косенко С.А., ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_9 купила квартиру АДРЕСА_1 .

19.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів оглянутої судом цивільної справи № 645/10754/14ц встановлено, що 19.02.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №233, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 в якості забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 19.02.2007 року №159-04-И.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2008 року (справа №2-160/08 ) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ВАТ «Харківський будівельний комбінат № 1» про визнання права користування квартирою, внесення змін до свідоцтва про приватизацію квартири, визнання угод купівлі-продажу квартири недійсними, були задоволені. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1 . Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру від 03.10.2003 року, виданого органом приватизації житлового фонду «Харківський будівельний комбінат № 1». Зобов`язано орган приватизації житлового фонду «Харківський будівельний комбінат № 1» внести ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до свідоцтва про право власності на вказану квартиру. Визнано недійсними угоди купівлі-продажу зазначеної квартири, укладені: 24.01.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 № 55, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Косенко С.А.; 31.01.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 № 724, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Косенко С.А.; а також 19.02.2007 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 № 218, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., а.с.9

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.09.2011 року було виправлено технічну помилку у рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2008 року в частині зазначення номеру визнаної недійсною угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 від 19.02. 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., як № 216, в той час як вірним є № 218, а.с.14.

Крім того, 02.03.2010 року в цивільній справі №2-160/08 Фрунзенським районним судом м. Харкова було постановлено додаткове рішення, відповідно до якого зобов`язано Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради видати нове свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , внести відомості про власників зазначеної квартири. Власниками квартири АДРЕСА_1 вважати: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а.с.10.

17.03.2014 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року було роз`яснено додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року, зазначивши, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , право власності визнається за вказаними особами, а.с.15.

На підставі рішення судової колегії палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2010 року апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2008 року та додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року було задоволено частково. Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.03.2010 року скасовано в частині зобов`язання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради видати нове свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , внести відомості про власників зазначеної квартири. В іншій частині скаргу залишено без задоволення, а рішення суду без змін, а.с.11.

На підставі рішення Фрунзенского районного суду м. Харкова від 23.09.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 . Визнано недійсним договір іпотеки №223 від 19.02.2007 року, укладений між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 , а.с.16.

Отже судовими рішеннями, які набрали законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано недійсними угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , визнано власниками вказаної квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , встановлено порушення прав позивачів на спірне нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, чинній на момент визнання позивачів власниками спірної квартири), відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Таким чином наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання права власності на нерухоме майно є достатньою підставою для виникнення такого права.

Аналогічних висновків дійшов Віщій Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 23.03.2016 року в процесі розгляду в касаційному порядку цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки №223 від 19.02.2007 року, укладеного між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 , а.с.19 т.1.

У реєстрації права власності за вказаним вище судовими рішеннями Департаментом реєстрації Харківської міської ради позивачці ОСОБА_1 було відмовлено 21.05.2019 року, в той час, як позов поданий 08.10.2019 року, а тому твердження відповідача ОСОБА_5 про підстави для відмови в задоволенні цієй частини позовних вимог в зв,язку із спливом давності, є необгрунтованими, а.с. 34 т.1.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , дата внесення запису 26.02.2007 року, на підставі договору купівлі-продажу, р.№218, 19.02.2007 року, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу Трощій І.В.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст.216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Договір купівлі-продажу від 19.02.2007 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. 19.02. 2007 року, р.№218, визнаний недійсним на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2008 року, що свідчить про втрату юридичної сили правочину, яким визнано право власності за ОСОБА_4 на спірне нерухоме майно.

Отже, визнання в судовому порядку недійсним правочину є наслідком припинення в останнього речового права, набутого за цим правочином, оскільки інших підстав виникнення у нього права власності на нерухоме майно не надано, що потребує внесення відповідних відомостей про це у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме шляхом скасування запису про реєстрацію права власності ОСОБА_4 , здійсненої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. 19.02. 2007 року.

З метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, чинне за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, оскільки визнаний на підставі судового рішення договір не створив жодних юридичних наслідків.

Відповідно до статі 355 ЦК України майно, що є у власності двох, або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі фактично бажають визначити (встановити) свої частки у спільному майні та зареєструвати своє право власності як того вимагає ст. 182 ЦК України, тому звернулися до суду за захистом своїх прав.

Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судовими рішеннями, якими визнано право власності позивачів та відповідача на спірну квартиру, не визначено їх часток у праві власності, а отже виникла спільна сумісна власність.

За ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

У зв`язку з тим, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 згідно рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.06.2008 року та додаткового рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 02.03.2010 року у спільній власності не визначались, домовленість між ним з цього приводу відсутня, то частки є рівними, а як слід, кожному із співвласників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належить по 1/3 частині спірної квартири.

На підставі наведеного вище є обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання за ними права власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 , в той час, як відповідач ОСОБА_3 , за яким залишається право власності на 1/3 частину вказаної квартири, самостійних позовних вимог про визнання права власності на частку не заявляв.

В зв`язку із визнанням на підставі судового рішення права власності на відповідну частку нерухомого майна позивачі набувають достатньо підстав в силу положень ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації набуття права власності.

В той же час вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 03.10.2003 року, виданого органом приватизації житлового фонду «Харківський домобудівельний комбінат № 1» задоволенню не підлягають, приймаючи до уваги, що власниками вказаної квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в подальшому були визнані вже на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.06.2008 року та додаткового рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова 02.03.2010 року, а не з підстав приватизації.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається наявність записів про обтяження об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , а саме:

- № 7030153 (успеціальному розділі) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 44746228, виданої 15.09.2014 року Московським ВДВС Харківського МУЮ щодо боржника ОСОБА_4 ;

- № 2220687 (успеціальному розділі) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер ВП36748803, виданої 19.08.2013 року Московським ВДВС Харківського МУЮ щодо боржника ОСОБА_4 ;

- № 22008613 ( у спеціальному розділі) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 39399893, виданої 19.08.2013 року Московським ВДВС Харківського МУЮ щодо боржника ОСОБА_4 .

Згідно відповіді Московського відділу ДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.04.2020 року встановлено наступне. В Московському ВДВС Харківського міського управління юстиції на виконанні перебувало зведене виконавче провадження №39399893, до складу якого входило виконавче провадження № 36748803, виконавчий лист № 2033/2-174/11 від 10.09.2012 року, виданий Фрунзенським районним судом м.Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 заборгованості з кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 року у розмірі 419 197,68 грн. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавче провадження 36748823, виконавчий лист № 2033/2-174/11 від 10.09.2012 року, виданий Фрунзенським районним судом м.Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 заборгованості у розмірі 910,00 грн. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». В рамках ЗВП 39399893 був накладений арешт на майно боржника. 10.02.2014 року виконавчі листи за виконавчими провадженнями № 36748803, №36748823 були повернуті стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 03.09.2014 року вищезазначені виконавчі листи були повторно пред`явлені до примусового виконання. Були відкриті виконавчі провадження № 44597206, № 44597076, які були об`єднанні у зведене виконавче провадження № 44746228. В рамках ЗВП 44746228 був накладений арешт на майно боржника. 22.12.2015року виконавчі провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» були передані за належністю до іншого ВДВС. На теперішний час виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні в Міжрайоному ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а.с.146 т.1.

Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2008 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 19.02.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., на підставі якого ОСОБА_4 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , а як слід вказаний правочин не створює для ОСОБА_4 юридичних наслідків у вигляді набуття права власності на вказане нерухоме майно, в той час як на підставі вказаного судового рішення власниками майна визнані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Виходячи саме з наведених обставин, у подальшому на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23.09.2015 року було визнано недійсним Іпотечний договір №223 від 19.02.2007 року, укладений між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_4 , відповідно до якого в якості забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 року між ОСОБА_4 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4 у іпотеку передавалася квартира АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги, що, арешти, накладені на квартиру АДРЕСА_1 , яка не є власністю боржника ОСОБА_4 на момент накладання таких арештів, а власниками вказаної квартири є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказані арешти підлягають скасуванню з виключенням вказаного майна з-під арешту в рамках виконавчого провадження щодо примусового стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_4 .

Заперечення ОСОБА_5 , який отримав права кредитора відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.10.2020 року за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 року між ОСОБА_4 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», з цього приводу судом вважаються безпідставними, він не позбавленний можливості задовольнити стягнення за рахунок майна саме боржника ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги визначену у встановленому законом порядку дійсну вартість спірного майна - квартири АДРЕСА_1 456 500 грн., та відповідну вартість 1/3 її частини, та задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на 1/3 частину за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сплачений кожним з них судовий збір по 1521,67 грн. підлягає стягненню з відповідачів, між якими було укладено угоду купівлі продажу вказаної квартири - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , по 760,83 грн. з кожного на користь кожного з позивачів.

Крім того, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений ними судовий збір в частині задоволених позовних вимог про скасування арешту по 768,40 грн. з кожного., а також з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах якого накладено арешт на спірну квартиру, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір по 192,10 грн.

Недоплачений позивачами при поданні позову судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави по 384,20 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 144, 247, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування записів про державну реєстрацію права власності, внесення запису до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про поновлення державної реєстрації права власності, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - задовольнити частково.

Скасувати запис про державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , здійснений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. 26.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, р.№218.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Звільнити нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , з під арештів та обтяжень:

-на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 44746228, виданої 15.09.2014 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (номер запису про обтяження: 7030153 у спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 ;

- на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер ВП 36748803, виданої 19.08.2013 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (номер запису про обтяження: 2220687 у спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 ;

-на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 39399893, виданої 19.08.2013 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (номер запису про обтяження: 22008613 у спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 760 грн. 83 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 760 грн. 83 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 192 грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 192 грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави по 384 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_5 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 .

Треті особи Департамент реєстрації Харківської міської ради, , адреса місцезнаходження: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, 6-й поверх, кімн. 603.

Третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, адреса місцезнаходження: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх.

Третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), адреса місцезнаходження: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх.

Повне судове рішення складено складено 24.02.2022 року.

Суддя Т.В. Бабкова