Справа № 2-2760/10
Провадження № 2-з/522/243/22
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

03 жовтня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2022 до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_2 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2010 у справі № 2-2760.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу, в рамках якої 04.06.2010 судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідача, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 13.07.2010 Ялтинським міським судом Автономної Республіки Крим було ухвалено рішення, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 677 450,00 грн боргу та 1 820 грн судових витрат. Разом з тим, між сторонами в подальшому було врегульовано спір, про що свідчить розписка позивача про повернення коштів відповідачем. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2010 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ОСОБА_2 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 07.06.2010 за № 9906199 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2

15.07.2022 ухвалою суду клопотання представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову прийнято до розгляду в судовому засіданні.

03.10.2022 в судовому засіданні представник заявника підтримав клопотання про скасування заходів забезпечення позову та просив суд його задовольнити.

Розглянувши матеріали справи та клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

В провадженні Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим перебувала справа № 2-2760 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу.

04.06.2010 Ялтинським міським судом Автономної Республіки Крим у справі № 2- 2760 постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ОСОБА_2

13.07.2010 Ялтинським міським судом Автономної Республіки Крим було ухвалено рішення у справі № 2-2760, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 677 450,00 грн боргу та 1 820 грн судових витрат, а всього 679 270,00 грн.

30.07.2010 Ялтинським міським судом Автономної Республіки Крим видано виконавчий лист № 2-2760/2010 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 677 450,00 грн боргу та 1 820 грн судових витрат, а всього 679 270,00 грн.

13.10.2012 ОСОБА_3 складено розписку (російською мовою), згідно якої він отримав кошти у розмірі 85 000,00 дол США у ОСОБА_2 на виконання рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13.07.2010 у цивільній справі № 2-2760/10. Претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_2 не має, зобов`язання щодо виконання рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13.07.2010 у цивільній справі № 2-2760/10 виконані ОСОБА_2 в повному обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть від 05.02.2019, Серія НОМЕР_1 , видане Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим).

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 05.07.2022 № 36/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя) визначено територіальну підсудність Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим за Приморським районним судом м. Одеси.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2021 № 275316774, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2021 № 275319990, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.05.2022 № 301591387, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:007:0592.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.05.2022 № 301590376, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:007:0591.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7, 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, заявник не може реалізувати своє право на вільне здійснення користування та розпорядження своїм майном, оскільки на нього накладений арешт, який не можливо зняти в позасудовому порядку, що порушує її законні права та інтереси як власника майна, в тому числі і стосовно права вільного розпорядження належним майном.

З огляду на виконання ОСОБА_2 рішення суду у справі № 2-2760, суд дійшов висновку, що обставини які стали підставою для вжиття заходів забезпечення позову припинилися, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13.07.2010 у справі № 2-2760.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон).

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Стаття 12 Закону передбачає, що Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (ч. 1 ст. 13 Закону).

Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону).

У відповідності з ч. 3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

В зв`язку з чим, вимога заявника про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 07.06.2010 за № 9906199 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 04 червня 2010 року у справі № 2 -2760 про накладення арешту шляхом скасування арешту на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 14.10.2022.