Справа №:755/4274/22
Провадження №: 2/755/3883/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

розглянувши в приміщенні суду, в м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяву відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення подружжя у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Разом з тим, 02 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у даній справі та надання сторонам строку для примирення. Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що сторони проживають у спільному шлюбі з 2002 року та мають досить добропорядні стосунки. При цьому, зазначає, що незважаючи на розлад стосунків між чоловіком та дружиною, який був обумовлений зміною звичних умов життя та суб`єктивним психологічним станом сторін, у останніх все ще збереглися приязні відносини, а тому відповідач вважає, що даний позов був пред`явлений позивачкою передчасно, у зв`язку з чим звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просить надати подружжю час на примирення.

При цьому, 13 вересня 2022 року до суду надійшли заперечення позивачки на вищенаведене клопотання відповідача, в яких вона просить відмовити у його задоволенні, оскільки на її думку, в даному випадку відсутні будь-які підстави для надання сторонам часу на примирення, адже всі викладені доводи відповідача у вказаному клопотанні є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, позивачка зазначає, що не бажає примирення із своїм чоловіком, оскільки єдиною обставиною, яка за останній час змушувала її перебувати у шлюбі із відповідачем - є їх спільні діти. В той же час, позивачка вказує на те, що відновлення стосунків із відповідачем є неможливим, оскільки за весь час її перебування у місті Києві, він жодного разу не виявив бажання повернутися до їх спільного помешкання та наразі його місце перебування їй невідоме. Крім того, позивачка посилається на те, що відповідач не надає їй можливості бачитися із їх спільними дітьми, адже на даний час вони проживають з ним, що на її думку є беззаперечною обставиною, за якої примирення подружжя в даному випадку є неможливим.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - передбачене ч. 1 ст.111СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або судуу формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення.

Суд враховує думку іншої сторони, а саме позивача, який не висловив бажання щодо надання строку для примирення.

Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

З урахуванням наведеного, враховуючи позицію позивача, який категорично заперечує щодо надання строку для примирення, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та надання строку для примирення, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення подружжя відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 260 ЦПК Українисуд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення подружжя у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя А.В.Слободянюк