Справа № 188/254/22
Провадження № 2/188/332/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ніколаєвої І.К, за участю секретаря судового засідання Фесик Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним Договором.

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю « Авентус Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 30.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір № 3427621 про надання споживчого кредиту згідно якого на користь ОСОБА_1 надано кошти в розмірі 14000,00 гривень на умовах встановлених договором в тому числі з умовою сплати процентів за користування коштами, виконати інші обов`язки визначені Договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кошти у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики, відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 16.02.2022 року становить у розмірі : 37 757,05 гривень, яка складається з : 14 000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 23 757,05 гривень сума заборгованості по несплаченим відсоткам (залишок) за користування кредитними коштами.

Викладені у позовній заяві обставини позивач підтверджує наступними доказами: копією договору про надання споживчого кредиту укладеного в онлайн-режимі; копією паспорту споживчого кредиту; копією Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна»; карткою обліку Договору із розрахунком заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

І тому позивач, з метою захисту порушеного права, змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та судового збору на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615,629, 1050, 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України просить стягнути з відповідача вказану в позовній заяві заборгованість, крім того, судові витрати в розмірі : 2481,00 гривень.

В судове засідання, яке проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі (ч.5 ст. 279 ЦПК України), позивач не з`явився, на задоволенні своїх вимог наполягає у повному обсязі, просить розглянути позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без виклику сторін, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідач та відповідач в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, позовні вимоги визнали частково в частині стягнення основного боргу (тіла кредиту ) в розмірі 14 000,00 гривень та боргу в частині несплачених відсотків за користування кредитними коштами за період терміну дії кредитного договору визначеному 10 днями, що в грошовому еквіваленті складає : 2 660,00 гривень. Представник відповідача обґрунтовує свої доводи у направленій до суду заяві, наступним чином, що за умовами укладеного між сторонами кредитним договором від 30.12.2020 року визначено строк кредиту терміном 10 днів, а отже саме за цей період є терміном для нарахування процентів за користування кредитними коштами та після закінчення якого позивач мав право щодо подання позову про стягнення боргу, але з власної ініціативи таким правом не скористався. На думку представника відповідача указане в його заяві узгоджується із судовою практикою нашої Держави, а саме така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд проходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено в договір № 3427621 про надання споживчого кредиту який є електронним договором у розумінні Закону України«Про електронну комерцію», оформленим в електронній формі, складений українською мовою та має юридичну силу (п.13.1); цей договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використання якого допускає Закону України «Про електронну комерцію» (п.13.2).

За цим договором ТОВ «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 надано кошти в розмірі 14000,00 гривень ( п.1.3.) на умовах встановлених договором в тому числі з умовою сплати процентів за користування такими кредитними коштами. Згідно п.1.4. Договору строку договору складає 10 днів. Згідно п. 1.5. стандартна процентна ставка складає 1.9% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. договору, або у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2. договору або автопролонгації відповідно до п. 4.3. Згідно п. 4.2. договору визначено порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача. Інформації про бажання ОСОБА_3 щодо продовження (пролонгації) строку дії кредитного договору до матеріалів справи стороною позивача надано не було, доказів звернення до Споживача з пропозицією щодо пролонгації кредитного договору також не надано, отже факт бажання пролонгації договору зі сторони споживача відповідача по справі відсутній, що в свою чергу свідчить про підстави стягнення процентів тільки за користування кредитним коштами в межах строку дії договору 10 днів, що за розрахунком наданим позивачем та представником відповідача складає : 2660,00 гривень, тобто між сторонами фактично узгоджено. Щодо автоматичної пролонгації відповідно до п. 4.2 Договору, то згідно п. 6 Договору також встановлено обов`язок Товариства повідомити Споживача про новий строк щодо його продовження, але позивачем до матеріалів справи не надано такої інформації про письмове інформування Споживача щодо таких змін в строках дії Договору, пропозиції щодо сплати заборгованості, розміру заборгованості за кредитним Договором, не надано інформації про направлення такої інформації до особистого кабінету Споживача, що свідчить про безпідставність, неправомірність та відсутність автоматичної пролонгації кредитного договору між сторонами, а отже вимоги позивача в межах строку вище 10 денного є неправомірною.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 16.02.2022 року становить у розмірі : 37 757,05 гривень, яка складається з : 14 000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 23 757,05 гривень сума заборгованості по несплаченим відсоткам (залишок) за користування кредитними коштами (10+90 днів).

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання кредитного зобов`язання в частині стягнення процентів за користування кредитним коштами через різне тлумачення умов кредитного Договору щодо строку користування кредитними коштами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст. 530 ЦК України зазначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідно до ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає позов обґрунтованим частково і доходить висновку про можливість його часткового задоволення.

Сторонами по справі визнається факт укладення між 30.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено в договір № 3427621 про надання споживчого кредиту який є електронним договором у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» за яким останній отримав кредит в сумі : 14000,00 гривень зі строком користування 10 днів, тобто виконання повинно відбутися до 09.01.2021 року. Позивачем доведено факт порушення ОСОБА_1 своїх кредитним зобов`язань, зокрема, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі : 14000,00 грн. Відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами повернення тіла кредиту в сумі : 14000,00 (чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками, суд враховує наступне.

Згідно ч.3 ст.1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Всупереч зазначених вимог, в кредитному договорі № 3427621 від 30.12.2020 року стандартна процентна ставка становить 1,9% в день (п.1.5.) та річна процентна ставка становить 695,40 % річних (п.1.7.1.).Враховуючи викладене, зазначена у розрахунку відповідача заборгованість зі сплати процентів підлягає є необгрунтована та не узгоджується з вимогами вищенаведених норм права.

Окрім того, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача заборгованість по відсотках, нарахованих компанією в сумі 21 96,95 гривень, оскільки останні були нараховані, починаючи з 09.01.2020 року, тобто після спливу строку кредитування, тому вимога щодо стягнення з відповідача таких відсотків є неправомірною. Саме такий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), і задоволенню підлягає стягнення заборгованості за процентами за строк дії договору визначеному у його умовах 10 днів, що за позовною заявою та розрахунком сторони відповідача є однаковою : 2660,00 гривень.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1666,00 гривень. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що згідно п.п.1) п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час ухвалення рішення становить 2481,00 гривень. Тобто враховуючи заборгованість в сумі 16 660,00 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір в розмірі 2481,00 грн. є мінімальним.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 625, 512, 514, 1048-1050, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» 16660,00 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят грн. 00 коп. ) гривень (14000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 2660,00 гривень - відсотки за користування кредитом).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» 2481,00 гривень сплаченого судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Цивільну справу № 188/1322/21 провадження 2/188/541/2021 повернути до архіву Петропавлівського районного суду Дніпропетроської обасті після набрання рішенням законої сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва