справа № 361/2742/21
провадження № 2/361/715/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи заяву про зміну підстав позову від 06 липня 2021 року, просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 березня 2012 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис № 2, (а. с. 22-24).

В обґрунтування позову зазначала, що 02 березня 2012 року вона і ОСОБА_2 уклали шлюб, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 , яка проживає разом із матір`ю. Із 2012 року відносини між сторонами погіршилися, постійно стали виникати сварки, вони перестали вести спільне господарство, припинили підтримувати шлюбні стосунки, почали проживати окремо. Вона з дочкою залишилися проживати за адресою її реєстрації, відповідач за невідомою їй адресою. Починаючи з 2020 року вона має стосунки та проживає однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , на даний час вона вагітна, батьком зачатої дитини є ОСОБА_3 , який визнає своє батьківство. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 є неможливим та суперечить її інтересам.

30 серпня 2022 року ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, у зв`язку із народженням ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем ОСОБА_1 дитини (дочки), до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, судом залучено ОСОБА_3 , який визнає своє батьківство відносно народженої позивачем ОСОБА_1 дитини.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує повністю, просила суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просив суд задовольнити позов, своє батьківство відносно народженої 20 серпня 2021 року позивачем ОСОБА_1 дочки він визнає.

З`ясувавши позицію позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У ч. 2 ст. 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз чоловіка та жінки, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 9 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (ч. ч. 3, 4 ст. 110 СК України).

Суд встановив, що 02 березня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом із матір`ю. Із 2012 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 перебуває з 2020 року у фактичних шлюбних відносинах та проживає як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , третьою особою у справі. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила дочку ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2021 року. Батьківство щодо цієї дитини ОСОБА_3 визнає, про що він надав суду відповідну заяву. Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки подальше перебування у цьому шлюбі суперечить її інтересам. Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18 зазначив, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22 листопада 1984 року кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи той факт, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач фактично створила нову сім`ю, проживає з іншим чоловіком ОСОБА_3 , від якого 20 серпня 2021 року вона народила дочку Владу, якій на момент ухвалення судом рішення більше одного року, суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 02 березня 2012 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис № 2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.