233 № 233/945/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі - головуючої судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Мішиної А. А., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу № 233/945/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) «про стягнення заборгованості»,

У С Т А Н О В И В:

05.03.2021 Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17938,44 грн заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110121 від 19.10.2007, мотивована таким:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2016 у цивільній справі № 233/1371/16-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 була стягнута нарахована станом на 29.06.2016 заборгованість, що виникла внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору №DN81AR03110121 від 19.10.2007 по поверненню позивачу грошових коштів. Вважає, що відповідно до ст.ст.526,599 ЦК України ухвалення судом рішення по суті позовних вимог не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 20914,05 грн, внаслідок чого на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період після подання 12.03.2016 позовної заяви у вище згадуваній цивільній справі з 13.03.2016 по 17.02.2021 відповідачка має заборгованість у розмірі 17938,44 грн, яка складається з такого: - 14283,26 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; - 3655,18 грн 3% річних від простроченої суми (а.с.2-3, т.1).

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2021 відкрите провадження у справі № 233/945/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено у судове засідання для розгляду по суті (а.с.202, т.1).

Відповідачкою на позов поданий відзив, в якому вона заперечила проти заявлених позовних вимог, пославшись на таке:

В позовній заяві викладено основну вимогу відносно стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.10.2007.

Відносини між кредитодавцем та позичальником при здійсненні розрахунків за операціями регулюються кредитним договором, який відповідно до статті 1055 ЦК України укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з порушенням письмової форми не підлягає виконанню і не створює ніяких юридичних наслідків.

Але вона з позивачем ніякого кредитного договору ніколи не укладала. Тобто посилання позивача на приписи статей 1050 та 1054 ЦК України неправомірне. Невідомо, з яких підстав позивач визнає її позичальником. Між нею та позивачем ніколи не укладалися ніякі договори. До позовної заяви долучено копію договору позики, на якій зазначено її прізвище та ініціали, але підпис - не її. Вона взагалі кредитних або договорів позики не підписувала. Таким чином, вважає, позивач навмисно спотворює документ, за допомогою якого намагається незаконно стягнути з неї кошти.

Посилання позивача на заочне рішення суду від 22.09.2016 у справі №233/1371/16-ц не створює юридичного визнання для так званого кредитного договору, копія якого долучена до позовної заяви. Законодавство визначає певні спеціальні норми (статті) Цивільного Кодексу України, які регулюють кредитні правовідносини. Позивач навмисно, з метою отримати неправомірну вигоду зазначає в позові інші норми права, для кваліфікації фактів та обставин, які складають ілюзію виникнення кредитних відносин, яких ніколи не було.

Маніпуляція нормами права щодо укладання договору є підтвердженням незаконних дій позивача з приводу нарахування заборгованості за відсотками.

В позові також потрібно відмовити з підстав не дотримання строків позовної давності.

У цьому випадку мова йде про не застосування позивачем норми права, викладеної в статті 256 ЦК України. Проте, позивач безпідставно вважає, що строк виконання зобов`язань продовжується і на час звернення з вимогами до суду не минув, та не застосував наслідки спливу позовної давності, передбачені статтею 267 ЦК України.

Отже наявне неправильне застосування матеріального права унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин.

На теперішній час не існує та не існувало ніякого доказу про рішення позивача або встановленого іншим судом факту про продовження дії про відкриття карткового рахунку після 2014 року. Позивач приховує або навмисно ігнорує закінчення дії платіжної картки, яку видавав відповідачці на певний термін. Як зазначено вище, ніякого кредитного договору між позивачем і відповідачкою не існує та раніше не існувало. Також не було і договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки.

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками поточних рахунків клієнтів, регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492.

Згідно з вимогами пункту 1.8 вказаної Інструкції банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки (в тому числі і карткові рахунки) за договором банківського рахунку. Операції за картковими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією та Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління НБУ від 19.04.2005 №137 (зі змінами), та відповідними нормативно-правовими актами НБУ. Укладання кредитного договору під час відкриття карткового рахунку клієнту є обов`язковим.

Діючим законодавством передбачено, що клієнт своїм підписом повинен підтвердити факт, що він ознайомився і згоден з умовами кредитування, які йому надані в письмовій формі. Проте, вказаний договір не містить підписів відповідачки на підтвердження зазначеного факту та вручення їй другого екземпляру разом з додатками (невід`ємними частинами). Надана суду позивачем копія примірника договору містить лише дані про те, що «Клієнт» підписав екземпляр договору, який є тільки у банка.

Особливо бентежить те, що позивач нібито надає кредитний ліміт, сам веде його облік, сам нараховує відсотки, сам проводить погашення, сам списує кошти, коли хоче і як хоче, без будь-якого контролю та документального підтвердження, з порушенням нормативно-правових актів, що регулюють відносини відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки. Це породжує нічим необмежені можливості для шахрайства та маніпуляцій з боку позивача.

Крім того, розділ 8 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки містить положення про те, що цей договір укладається, як взаємопов`язаний з отриманням дебетової «зарплатної» картки. У пунктах 8.2 та 8.4 зазначено про закриття карткового рахунку та прийняття банком відповідних дій. Позивач навмисно утримався від дій по своєчасному зверненню до суду з приводу захисту своїх прав (стаття 16 ЦК). Так, Банк закриває картковий рахунок протягом терміну не раніше 30-ти діб з моменту обслуговування картки. Також належить взяти до уваги нав`язування банком послуги по обслуговуванню зарплатної картки і про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки. Так, в позові та додатках/матеріалах відсутні докази про отримання готівки відповідачкою. Як зазначено вище, немає належним чином наданих банком фінансових документів про кредитування, сплату заборгованості та повну інформацію о сумах коштів та по яких рахунках проводилися платежі. Заборгованість нарахована у відсутність повної та неупередженої інформації з цього приводу.

Так, вона, відповідачка, не згодна, що отримувала в 2007 році за допомогою так званого договору, які має повернути банківській установі.

Розрахунки, надані позивачем, не мають логічного обґрунтування та не відповідають наведеним самим позивачем фактам. Так, позивач в односторонньому порядку надає кошти для здійснення операцій по страхуванню, реєстрації застави та інших дій для отримання коштів. Отримувачами цих коштів за текстом договору є треті особи. Тобто платежі, які не є обов`язковими, створюють тіло кредиту, і кредитна лінія перетворюється у перерахування коштів без згоди позичальника. Таким чином платежі фактично відбуваються без участі особи, яку зобов`язують платити, за гроші, нібито взяті у борг.

Таким чином, всі дії позивача є намаганням безпідставно отримати кошти відповідачки.

Неправильне застосування матеріального права унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин і неправильно витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через обмежене тлумачення, є підставою для невизнання позову.

Застосування статті 530 ЦК України стосовно строку (терміну) виконання зобов`язання за умови посилання на певні факти, при цьому обов`язково враховується припис цієї статті про зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню настанням цієї події.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок відсутності будь-яких правовідносин на підтвердження існування отримання коштів в борг (а.с.211-212, т.1).

Позивач подав відповідь на відзив, в якому заперечив доводи відповідачки проти позову у відзиві на позов, пославшись на таке:

АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) 19.10.2007 уклали кредитний договір №DN81AR03110121 (надалі - Договір), згідно з яким АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати Відповідачці кредит у розмірі 72962,00 грн терміном до 17.10.2014, а Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені Кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № DN81AR03110121. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідачка зобов`язання за вказаним Договором не виконала.

Банком надані такі докази, що підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань, як копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача; рішення суду.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької обл. від 22.09.2016 встановлено, що ці докази є належними, більш того, Клієнт визнав підписання даного договору і визнав заборгованість у повному обсязі.

Відповідачкою не надано належних доказів неукладення кредитного договору.

У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідачка посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду.

Таким чином, винесення рішення Костянтинівським міськрайонним судом Донецької обл. від 22.09.2016 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочена сума заборгованості становить 20914,05 грн.

Оскільки, з Відповідачки була стягнута заборгованість за Кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, що вказано у рішенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької обл. від 22.09.2016, тобто за період з 19.10.2007 по 29.02.2016, то за період після подання позовної заяви від 12.03.2016, з 13.03.2016 по 17.02.2021 Відповідачка має заборгованість у розмірі 17938,44 грн, яка складається з таких сум:

-14283,26 грн - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання;

-3655,18 грн - 3% річних від простроченої суми.

Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи.

Заперечення Відповідачки щодо розрахунку суми заборгованості (індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми) є необґрунтованими.

Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості Відповідачки за кредитним договором не проводилося, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Щодо строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України).

Так, відповідно до п.5.1 Договору, вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Оскільки Позичальниця свої зобов`язання за Договором не виконала, будь-яких доказів виконання не надала, такий Договір не може вважатися виконаним.

У зв`язку з цим, оскільки кредитний договір є чинним та продовжує свою дію, обставини, на які посилається Відповідачка, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем при зверненні до суду дотримано.

Посилання Відповідачки на картковий рахунок, платіжну картку, зарплатну картку є безпідставними, жодним чином не стосуються предмету спору та не повинно прийматися судом до уваги.

Відповідачкою укладений самостійний договір з повним викладенням усіх істотних умов, передбачених законодавством, для відповідного кредитного договору на придбання автомобіля.

В договорі прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та багато іншого. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх із положеннями договору, Відповідачка отримала повну інформацію про умови кредитування та й власноруч підписала кредитний договір. Банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ст.ст.638 ч.2, 642 ч.2 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Відповідно до наданого кредитного договору, Відповідачка особисто отримала один екземпляр Кредитного договору, про що свідчить її особистий підпис в самому Договорі.

Одночасно стаття 526 ЦК України наголошує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідачка належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконала.

Просив суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі (а.с.229-231, т.1).

Судовою ухвалою від 02.06.2021 витребувано:

- у Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомості щодо виконання:

заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2009 у цивільній справі № 2-1449/09, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110121 від 19.10.2007 в сумі 49210,57 грн;

заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2012 у цивільній справі № 2/0417/5803/2012, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення задоволений: звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна: автомобіль Daewoo, модель Nexia, рік випуску 2007, № кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за договором № DN81AR03110121 від 19.10.2007 в розмірі 45036,32 грн;

заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2016 у цивільній справі № 233/1371/16, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DN81AR03110121 від 19.10.2007 станом на 29.02.2016 в розмірі 38868,49 грн,

а також відомості щодо усіх наявних та закінчених виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ «ПриватБанк»;

-з Відділу №2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області (м. Костянтинівка) відомості про порушене кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 з приводу шахрайських дій щодо отримання від її імені та за її документами кредитних коштів ПриватБанку (а.с.239-241, т.1).

Судовою ухвалою від 12.08.2021 залишено без задоволення клопотання сторони відповідача про витребування доказів у справі (оригіналу кредитного договору для огляду і можливості в подальшому провести експертизу, а також оригінал письмового документу про фактичне отримання його довірителькою кредиту для огляду, документ про отримання відповідачкою автомобіля, акт передачі і документ про фактичне страхування об`єкту кредиту) (а.с.15, т.2).

Судовою ухвалою від 12.08.2021 залишено без задоволення клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі, обґрунтоване наявністю кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 про скоєння щодо неї шахрайських дій, що мали місце у жовтні 2007 р. (а.с.16, т.2).

Судовою ухвалою від 13.09.2021 провадження у цивільній справі № 233/945/21 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 233/1371/16-ц (а.с.37-38, т.2).

Судовою ухвалою від 21.01.2022 провадження у цивільній справі № 233/945/21 поновлено зі стадії, на якій його було зупинено; справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.51, т.2).

Судовою ухвалою від 28.04.2022 провадження у цивільній справі № 233/945/21 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №233/1371/16-ц (а.с.64-65, т.2).

Судовою ухвалою від 10.06.2022 провадження у цивільній справі № 233/945/21 поновлено зі стадії, на якій його було зупинено; справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.74-75, т.2).

Судовою ухвалою від 23.06.2022 розгляд справи відкладено, сторонам роз`яснено право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а також роз`яснено стороні відповідачки, що у разі ненадання заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки (її представника) або заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, буде вирішуватися питання про розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі даних чи доказів (а.с.87-88, т.2).

У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи, явку представника не забезпечив, за текстом позовної заяви просив про розгляд справи у відсутність представника (а.с.3-зворот).

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 позов не визнав за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19.10.2007 між АТ КБ «Приватбанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (а.с.11-13, т.1), за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 19.10.2007 по 17.10.2014 включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 72962,00 грн на такі цілі: 47700,00 грн на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34,0 грн для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81AR03110121 від 19.10.2007, договором особистого страхування №DN81LK03110121 від 19.10.2007 на строк до 18.10.2008 в сумі 2676,50 грн, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3816,00 грн, та у розмірі 18735,50 грн на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, передбаченими п.п.2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2. даного Договору (п.п.1.1.,7.1.).

Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплати процентів, винагороди і комісії у визначені даним Договором строки (п.1.2.).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому Договором.

Зазначена обставина встановлена чинним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2012 у цивільній справі №

2/0417/5803/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 «про звернення стягнення» (а.с.94-96, т.2), яким звернуте стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме: автомобіль Daewoo модель: Nexia, рік випуску: 2007, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за договором № DN81AR03110121 від 19.10.2007 - в розмірі 45036,32 грн.

Посилання на це судове рішення містить чинне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2021 у цивільній справі № 233/1371/16 (провадження № 2/233/1367/2021) (а.с.49-50, т.2), залишене без змін постановою Донецького апеляційного суду від 09.06.2022 (провадження №22-ц/804/742/22) (а.с.67-73, т.2).

За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезгадуваними судовими рішеннями встановлено, що відповідно до укладеного договору № DN81AR03110121 від 19.10.2007 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 72962,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.10.2014, в забезпечення виконання зобов`язань за яким між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким в заставу надано автомобіль Daewoo модель: Nexia, рік випуску: 2007, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності останній.

З огляду на те, що обставина виникнення між сторонами кредитних правовідносин встановлена чинним судовим рішенням, суд при розгляді даної справи не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо протилежного.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачки заявленої кредитної заборгованості суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а простроченням виконання зобов`язання є його порушення.

Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На час розгляду справи рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2012 у цивільній справі №

2/0417/5803/2012 виконано.

Так, листом Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) від 15.06.2021 за № 17-17-13/38788 повідомлено суд про таке:

15.08.2013 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист № 2/0417/5803/2012 від 20.09.2012 про звернення стягнення на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1

19.08.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39382051 та про звернення стягнення на майно боржника: автомобіль Daewoo модель: Nexia, рік випуску: 2007, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

10.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про розшук вищезазначеного майна боржника.

13.12.2013 державним виконавцем на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 39382051.

Оскільки майно боржника - автомобіль Daewoo модель: Nexia, рік випуску: 2007, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , не було виявлено протягом року з дня оголошення у розшук, державним виконавцем на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.11.2015.

26.09.2016 до Відділу повторно надійшов на виконання виконавчий лист № 2/0417/5803/2012 від 20.09.2012 про звернення стягнення на рухоме майно за договором застави, а саме: автомобіль Daewoo модель: Nexia, рік випуску: 2007, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № DN81AR03110121 від 19.10.2007 - в розмірі 45036,32 грн.

26.09.2016 державним виконавцем на підставі ст.ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакцій, що діяла на момент винесення постанови) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52354409.

08.11.2016 державним виконавцем при виході за адресою реєстрації боржника, яка зазначена у виконавчому документі, належного ОСОБА_1 рухомого майна, а саме автомобіля Daewoo, модель: Nexia, рік випуску: 2007, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , не було виявлено, про що складено акт.

Тож для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № DN81AR03110121 від 19.10.2007 в розмірі 45036,32 грн у зв`язку із тим, що зазначений автомобіль виявлено не було, державним виконавцем 11.11.2016 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено для виконання до Костянтинівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 32 Донецької обласної ради.

Згідно із звітами Костянтинівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат № 32 Донецької обласної ради про утримання грошових коштів із доходів боржника - ОСОБА_1 , сума боргу утримана у повному обсязі у розмірі 45036,32 грн, у зв`язку із чим державним виконавцем на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2020.

Згідно із даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 15.06.2021 заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2016 у цивільній справі № 233/1371/16, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором DN81AR03110121 від 19.10.2007 у розмірі 38868,49 грн на виконання до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надходив (а.с.248-251, т.1).

Обґрунтовуючи порушення зобов`язання з наведенням відповідного розрахунку, позивач послався на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2016 у цивільній справі № 233/1371/16-ц (а.с.97-99, т.2).

Проте, це судове рішення скасовано ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 8 грудня 2021 року у цивільній справі № 233/1371/16-ц залишений без задоволення позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості», в якому позивач просив про стягнення заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110121 від 19.10.2007 в розмірі 95066,76 грн, яка складалася із заборгованості в розмірі 144277,33 грн (з якої 30807,78 грн заборгованість за кредитом; 14859,38 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 8947,29 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 89662,88 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за Договором) за вирахуванням суми заборгованості у розмірі 49210,57 грн, стягнутої з відповідача 25.03.2009 (а.с.100-102, т.2).

Наведеним позивачем розрахунком судове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2012 у цивільній справі №

2/0417/5803/2012, яким вимоги позивача було задоволено на підставі ст.19 Закону України «Про заставу», і яке на час ухвалення судового рішення за дійсним позовом виконано у повному обсязі, не враховане, будь-якої інформації щодо цього рішення позовна заява не містить.

За принципом змагальності сторін, закріпленим у ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведені обставини, заявлений позивачем до стягнення розмір кредитної заборгованості з обґрунтуванням її за кожною складовою позивачем не доведений, внаслідок чого позовні вимоги належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д; ) до

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

«про стягнення заборгованості» залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя