Провадження № 22-ц/4808/613/22
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Бородовським С.О. 16 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2018 присуджено стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина в сумі 2500 грн щомісячно. Позивач зазначив, що в нього змінився майновий стан, зменшились доходи, дружина має інвалідність, народилася дитина. Зважаючи на вказане, просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 1300 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2022 року позов задоволено частково. Зменшено аліменти, присуджені за рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2018, та визначено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1900 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2022 до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішення, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неправильному встановленні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, місцевий суд неправильно застосував ст. 192 СК України щодо зменшення розміру аліментів. Апелянт вважає, що позивачем не доведено зміни його матеріального стану в порівнянні з тим, який був у 2018 році, коли ухвалювалось рішення суду про стягнення аліментів в сумі 2500 грн. Вказаний позов ОСОБА_1 визнавав, а рішення не оскаржував. Представник відповідача зазначила, що суд невірно визначився з спірними правовідносинами та обставинами, які підлягають доведенню, зокрема, щодо того, що позивач «знайшов для себе можливість створити нову сім`ю, прийняти на утримання двох осіб», тому, на думку апелянта, зменшив розмір аліментів. Апелянт з посиланням на позицію ВС, викладену у постановах від 03.06.2020 (справа № 760/9783/18-ц), від 16.09.2020 (справа № 565/2071/19) та інших зауважує, що укладення позивачем іншого шлюбу та народження другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Представник ОСОБА_2 вважає, що позивачем також не доведено погіршення його майнового стану і саме ці обставини підлягають доказуванню в даній категорії справ. При цьому, зауважує, що ОСОБА_1 05.03.2021 зареєстрував право власності на Ѕ частку однокімнатної квартири в м. Івано-Франківську. Апелянт зазначає, що у позивача станом на 01.09.2021 наявний борг зі сплати аліментів в розмірі 52 589,13 грн, що на думку представника відповідача, свідчить про небажання позивача виконувати рішення суду та здійснювати свій обов`язок по утриманню дитини. Апелянт також вказує, що в резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить формулювання про відкликання виконавчого листа, виданого у справі №344/10749, дата з якої повинен стягуватись змінений розмір аліментів зазначена з 16.02.2022 (день ухвалення рішення), проте у справах про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в позові.

У поданому відзиві представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, оскільки вважає її необґрунтованою та безпідставною, а оскаржуване рішення таким, що ухвалено на підставі коректного застосування норм матеріального та процесуального права. Представник позивача з посиланням на позицію ВС, висловлену у постанові від 16.06.2021(справа №643/11949/19) зазначає, що при розгляд позовів про зменшення розміру аліментів застосуванню підлягають також ст. 181, 182, 183, 184, 192 СК України. Крім того, вказує, що визнання ОСОБА_4 позову про стягнення аліментів у розмірі 2500 грн не є перешкодою для зміни розміру аліментів у майбутньому. Зазначає, що саме нестабільні доходи позивача призвели до утворення заборгованості з 2018 року, а встановлений новий розмір аліментів дозволить погасити наявний борг. Вважає, що ст. 12 ЦПК України на відповідачку покладено обов`язок довести наявність витрат на утримання дитини в сумі 5000 грн, половину з яких повинен нести позивач. Представник позивача з посиланням на позицію ВС, викладену у постанові від 16.09.2020 (справа №565/2071/19) зазначає, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Щодо твердження апелянта про покращення майнового стану позивача зауважує, що позивачем придбано Ѕ частки однокімнатної квартири на підставі договору купівлі-продажу майна від 03.09.2018, яке буде створено в майбутньому, що, на думку представника позивача, не впливає на правовідносини між сторонами з приводу утримання спільної дитини.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку,що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи положення ст. 180, 182, 181 СК України, зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також відсутність доказів, наданих відповідачкою щодо можливості для позивача сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів з 2500 грн до 1900 грн. При цьому місцевий суд врахував, що позивач створив нову сім`ю та має на утримані двох осіб: дружину і дитину та придбав 1/2 у праві власності на квартиру.

З цим висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2018 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2018 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6).

07.08.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб (а.с. 8).

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 (а.с. 9).

З копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що з четвертого кварталу 2019 року відсутня інформація про доходи позивача (а.с. 7).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2021 за ОСОБА_1 05.03.2021 зареєстровано право власності на 1/2 частку однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34-36).

З розрахунку із сплати аліментів Івано-Франківського ВДВС Південно-Західного управління МЮ (м. Івано-Франківськ) вбачається, що станом на 01.09.2021 в позивача ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 52 589,13 грн (а.с. 37).

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він не працевлаштований та не отримує доходів, а також у нього змінився сімейний стан, народилася дитина, а дружина є інвалідом 2-ї групи, тобто посилався на зміну не тільки матеріального, а й сімейного стану.

Апеляційний суд зауважує, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, слід зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тількистаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

За змістом ст.182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 вказував на зміну його доходу, що підтверджував відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Однак, колегія суддів оцінює вказані доводи критично. Так, з наведеної вище інформації вбачається, що майновий стан позивача суттєво не погіршився, оскільки на час призначення аліментів розмір доходу позивача становив за четвертий квартал 2018 року 22,36 грн, перший квартал 2019 року 53,55. З четвертого кварталу 2019 року відсутня інформація про доходи позивача.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача ствердила, що ОСОБА_7 у Центрі зайнятості населення не зареєстрований. Однак, зазначила, що він не працює. Джерела доходу ОСОБА_1 їй не відомі.

Відтак, на думку колегії суддів, позивачем, який не повідомляє суду про джерела та розмір свого дійсного доходу, не доведено належними засобами доказування виключні обставини щодо неможливості здійснення виплати аліментів на утримання сина у раніше визначеному судом розмірі.

Констатувавши, що позивач знайшов можливість створити нову сім`ю та прийняв на утримання двох осіб: дружину та дитину, місцевий суд належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1900 грн, не провівши належну оцінку матеріального стану позивача та відповідачки, а також інтересів дитини.

Так, судом не надано належну оцінку набуття ОСОБА_1 05.03.2021 права власності на 1/2 частину квартири, що також не може свідчити про погіршення його матеріального становища після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів.

Апеляційний суд зауважує, що згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті колегія суддів констатує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів в розмірі 2500 грн сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати позивачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавлять сина та дружини позивача матеріального забезпечення.

Таким чином, місцевий суд у порушення зазначених вище вимог закону не врахував те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку зі зміною сімейного стану та народженням дитини від іншого шлюбу. Натомість матеріали справи містять відомості про наявність у ОСОБА_1 майна, придбаного після ухвалення рішення про стягнення аліментів, що свідчить про покращення його матеріального стану. Вказане також підтвердила представник позивача, зазначивши у відзиві, що договір купівлі-продажу частки квартири укладено 03.09.2018, а погашення вартості квартири здійснювалося частинами протягом кількох років. При цьому доказів на підтвердження вказаного суду не надано.

Зважаючи на те, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2018, то у задоволенні його позову належить відмовити.

Разом з тим суд звертає увагу, що платник аліментів не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи вищезазначене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального і процесуального права. А отже воно не може вважатися законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2022 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчука

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 12 травня 2022 року.