РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 571/1487/21

Провадження № 22-ц/4815/463/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» Рокитнівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рокитнівська селищна рада, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з зазначеним вище позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом виконуючого обов`язки директора опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» від 09.08.2021 р. №124 к/тр його було звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, учителя математики опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» Рокитнівської селищної ради з 10 серпня 2021 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Наказ від 09.08.2021 р. №124 к/тр про звільнення з роботи отримав 30.08.2021 та ознайомився з ним. Трудову книжку одержав 30.08.2021.

Оскаржуваним наказом порушено його конституційне право на працю та законодавчі гарантії щодо неприпустимості незаконного звільнення з роботи.

Звільняючи його з роботи, відповідач виходив із закінчення дії контракту, який був з ним раніше укладений.

Враховуючи, що його робота на цій посаді тривала вже багато років поспіль, була постійною, то трудові відносини між ним та роботодавцем були встановлені на невизначений строк, а тому за таких обставин, умова трудового договору в частині визначення строку його дії є незаконною та недійсною, та не підлягає застосуванню.

Умови наказу відповідача про «нібито заміну безстрокового трудового договору» на «строковий» є нікчемними, адже така дія нічим не передбачена.

У період звільнення його з роботи він мав тимчасову непрацездатність, перебував на лікуванні, а тому його було звільнено з роботи протиправно.

Позивач просив: визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення з роботи; поновити його на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи, учителя математики Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» Рокитнівської селищної ради з 11 серпня 2021 року; стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 11 серпня 2021 року по дату прийняття судом у цій справі рішення, в розмірі 96 000 гривень.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» Рокитнівської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу №124 к/тр від 09.08.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов неправильного висновку про те що між ним та відповідачем був укладений строковий трудовий договір, оскільки його робота на посаді учителя тривала багато років поспіль та була постійною, а тому трудовий договір є безстроковим.

Крім того, зазначає про неврахування місцевим судом тієї обставини, що звільнення відбулось в період його тимчасової непрацездатності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Згідно копії трудової книжки, запис №30 від 01.11.2011, ОСОБА_1 звільнений з посади заступника директора з навчальної роботи Рокитнівського НВК «Школи І-ІІІ ст.-ліцей» в порядку переводу на посаду заступника директора з навчальної роботи в Рокитнівську ЗОШ І-ІІІ ст. №3 з 01 листопада 2011 року згідно п.5 ст.36 КЗпП України на підставі наказу (а.с.5).

Відповідно до копії витягу з наказу №761-к по Рокитнівському районному відділу освіти від 27.10.2011 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з навчальної роботи Рокитнівського НВК «Школа І-ІІІ ступенів-ліцей» в порядку переводу на посаду заступника директора з навчальної роботи в Рокитнівську ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 з 01 листопада 2011 року згідно п.5 ст.36 КЗпП України (а.с.15).

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року №463-ІХ (далі Закон №463-ІХ).

Згідно абз. 3 ч.2 ст.22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» в редакції від 16 січня 2020 року, педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років.

Підпунктом 2 пункту 3 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону визначено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з п.9 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України.

До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону.

23.04.2020 року на виконання вимог абз. 3 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту», пп. 2 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України, відповідно до наказу №12 ОЗНЗ «Рокитнівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3» від 22.04.2020 року, позивача було повідомлено про запровадження зміни істотних умов праці вчителю математики, заступнику директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 , про припинення безстрокового трудового договору, як педагогічним працівником, якому виплачується пенсія за віком та одночасно про можливість укладення строкового трудового договору на один рік з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року. Позивачу запропоновано надати згоду чи незгоду продовжувати роботу на посаді вчителя на умовах строкового трудового договору (а.с. 23).

ОСОБА_1 досяг пенсійного віку та отримує пенсійні виплати (а.с.87).

16.06.2020 року ОСОБА_1 подав заяву про згоду продовжити роботу на посаді заступника директора та вчителя математики на умовах строкового трудового договору на один рік (а.с. 24).

Наказом № 47 від 16.06.2020 року продовжено роботу з учителем математики, заступником директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 шляхом заміни безстрокового трудового договору на строковий з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року (а.с. 25).

30.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою в якій просив продовжити дію строкового трудового договору до 27.08.2021 року (а.с. 26).

14 червня 2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, згідно якої просив надати йому частину щорічної відпустки поза графіком відпусток з 14.06.2021 по 30.06.2021 та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення. Посилаючись на ч.2 ст.3 Закону України «Про відпустки» просив продовжити дію трудового договору на період відпустки з наступним звільненням в останній день відпустки 10 серпня 2021 року.

У заяві позивач вказав, що просив би продовжити трудовий договір на посаді вчителя математики на неповну тарифікаційну ставку.

Заява містить резолюцію директора закладу, надати частину щорічної відпустки, виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення. Продовжити дію строкового трудового договору на термін невикористаної частини щорічної відпустки з послідуючим звільненням в останній день невикористаної відпустки 10 серпня 2021 року (а.с.27).

На підставі заяви, директором Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» 14.06.2021 видані накази №38, №39 та 29.06.2021 наказ №123.

Згідно наказу Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» №38 від 14.06.2021 «Про надання відпустки» ОСОБА_1 , учителю математики, заступнику директора з навчально-виховної роботи надано відпустку за період роботи з 17.08.2020 по даний час з 14 червня 2021 року по 29 червня 2021 року тривалістю 14 днів (а.с.30).

Згідно наказу Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» №39 від 14.06.2021 «Про відпустки» ОСОБА_1 , заступнику директора з навчально-виховної роботи, учителю математики надано відпустку за період роботи з 17.08.2020 по 29.06.2021 на 42 дні з 30 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року включно, із послідуючим звільнення з роботи 10 серпня 2021 року

Відповідно до наказу №123 «Про продовження строкового трудового договору з ОСОБА_1 » від 29.06.2021, ОСОБА_1 , заступнику директора з навчально-виховної роботи, учителю математики, продовжено дію строкового трудового договору на термін невикористаної частини щорічної відпустки за період з 17.08.2020 по 29.06.2021 на 42 дні з 30 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року включно, із послідуючим звільненням з роботи 10 серпня 2021 року.

09 серпня 2021 року виконуючим обов`язки директора Опорного закладу «Рокитнівський ліцей №3» П. Богданець видано наказ №124 к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » від 14.06.2021, згідно якого ОСОБА_1 , заступника директора з навчально-виховної роботи, учителя математики звільнено з 10 серпня 2021 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, п. 2ст.36 КЗпП України. З вказаним наказом позивач ознайомлений 30.08.2021 (а.с.31).

Листом №105 від 09.08.2021 ОСОБА_1 запропоновано з`явитися 10.08.2021 до опорного закладу «Рокитнівський ліцей 33» для отримання трудової книжки або надати письмовий дозвіл на пересилку його трудової книжки за місцем проживання (а.с.34).

Згідно листа №119 від 27.08.2021 ОСОБА_1 повторно надіслано повідомлення, так як 26.08.2021 лист повернувся до навчального закладу (а.с.35).

Відповідно до абзацу 1 статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 22 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

У справі встановлено, що між сторонами відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 КЗпП України був укладений трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням.

Пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку із закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку.

Крім того, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Отже, трудові договори, які укладено з працівниками на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 23 КЗпП України, належать до строкових трудових договорів.

Установивши, що між сторонами відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 КЗпП України був укладений трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при звільненні позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 36КЗпП України відповідач не допустив порушення вимог чинного трудового законодавства України.

При цьому позивач не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору. Вказана умова трудового договору не визнана недійсною та презумпція її правомірності у встановленому порядку не спростована. Працівник був проінформований про умови укладеного з ним договору, зокрема, щодо терміну його дії, а саме до 30.06.2021 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №676/5745/17, від 21 лютого 2018 року у справі №534/2144/15.

Як вірно встановлено місцевим судом, перед звільненням позивач скористався своїм правом на чергову щорічну відпустку, отримав матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 8370,44 грн. (а.с.39).

Відтак, дію строкового трудового договору з позивачем було продовжено на період відпустки з наступним його звільненням з підстави закінчення строку дії трудового договору за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, що не суперечить вимогам чинного трудового законодавства та цілком відповідає положенням Закону України «Про відпустки».

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.

Після виходу з відпустки, позивача було звільнено, таким чином, останній день відпустки є днем звільнення позивача.

Також, колегія суддів погоджується з відхиленням доводів позивача про протиправність звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, оскільки в даному випадку мало місце звільнення з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.36 КУпАП. При цьому, епікриз з історії хвороби не є таким документом, що підтверджує непрацездатність особи.

Встановивши вищезазначені обставини, суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що особливістю строкового трудового договору є встановлення сторонами моменту його припинення в процесі влаштування особи на роботу. Даючи згоду на укладення строкового трудового договору, працівник заздалегідь зобов`язується виконувати доручену трудову функцію протягом обумовленого проміжку часу.

Закінчення строку є юридичним фактом, із настанням якого учасники трудових відносин мають право припинити їх без пояснення будь-яких причин цього кроку.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку що оскільки відповідачем не порушені права позивача, який був звільнений з роботи згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України на законних підставах, при цьому дотримано процедуру звільнення, передбачену законом, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 вересня 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків