Постанова

Іменем України

25 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 504/150/20

провадження № 61-5994св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області, секретар Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області Чеботарьова Ольга Миколаївна,

треті особи - Фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року під головуванням судді Барвенко В. К. та постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2022 року у складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області Чеботарьової Ольги Миколаївни, треті особи: Фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій секретаря сільради, визнання незаконним та скасування рішення сільради, визнання договору недійсним, зобов`язання не вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії виконуючого обов`язки голови Трояндівської сільської ради та секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області Чеботарьової О. М. щодо укладення строкового платного договору оренди земельної ділянки від 07 березня 2019 року між Трояндівською сільською радою Лиманського району Одеської області та Фермерським господарством «ІНФОРМАЦІЯ_1» терміном на 49 років загальною площею 4,2344 га, кадастровий номер :02:001:0274;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 06 березня 2019 року № 348-VII;

- визнати недійсним строковий платний договір оренди земельної ділянки від 07 березня 2019 року укладений між Трояндівською сільською радою Лиманського району Одеської області та Фермерським господарством «ІНФОРМАЦІЯ_1» терміном на 49 років загальною площею 4,2344 га, кадастровий номер :02:001:0274;

- стягнути з Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

ОСОБА_1 стверджує, що він має право на пайовий фонд Колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика» (далі - КСП «Кіровська птахофабрика») і не укладав з Фермерським господарством «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1») жодного правочину, і тому сільська рада, на думку позивача, розпорядилась земельною ділянкою, яка належить до земель КСП «Кіровська птахофабрика», чим істотно порушені його права та права майнових пайщиків цього підприємства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 28 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 30 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є особою, якій, відповідно до вимог закону, належить право представляти інтереси пайщиків, а також територіальної громади Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, тобто позивач на переконання суду позбавлений права ставити питання щодо поновлення порушених на його думку, прав та інтересів вказаних осіб, які мають право самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав.

У своїй ухвалі від 15 грудня 2020 року у справі № 504/2367/16 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93922160) Одеський апеляційний суд встановив, що згідно наданої відповіді директора ТОВ «Хлібодарське» від 04 вересня 2018 року № 137, що є правонаступником КСП «Кіровська птахофабрика», вбачається, що член КСП «Кіровська птахофабрика» ОСОБА_1 був співвласником майнового паю реформованого КСП «Кіровська птахофабрика» (майновий сертифікат серія ОД-13-295), та останньому були видані кошти за майновий пай в повному обсязі. На підтвердження вказаного надано відомості на отримання залишку коштів на майновий пай. ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, яким саме чином оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування, та сам правочин - договір оренди земельної ділянки порушив його права та інтереси.

ОСОБА_1 не є стороною договору оренди, відтак не навів у позові, якими своїми діями ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_2 або Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області при узгодженні правочину між собою як сторонами, порушили права та законні інтереси ОСОБА_1 , майновий пай якого був переданий в оренду ТОВ «Хлібодарське» із наступним його викупом. Твердження ОСОБА_1 про те, що судом має бути здійснено захист порушених прав на будівлі та споруди, які перебувають на земельній ділянці площею 49 017 кв. м, суд вважав безпідставними, оскільки належний ОСОБА_1 майновий пай був переданий ТОВ «Хлібодарське», а відтак, права на майно колишнього КСП «Кіровська птахофабрика» ним були реалізовані у встановленому законом порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

В червні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2022 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою ту обставину, що слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області у справі № 504/4006/19 визнав протиправною бездіяльність посадових осіб щодо невнесення до ЄРДР відомостей та зобов`язав уповноважених осіб слідчого відділу внести за заявою ОСОБА_1 відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами ТОВ «Хлібопекарське», ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1». Вказує, що наразі йому невідомо чи виконано посадовими особами Лиманського ВП ГУНП України в Одеській області вказану ухвалу.

Посилаючись на вищенаведене вказує, що має право на пайовий фонд КСП «Кіровська птахофабрика», оскільки він жодного правочину з ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» не укладав.

Додатково зазначає, що оскаржене рішення сільської ради не було оприлюднене, хоча відповідно до норм статті 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» відповідач був зобов`язаний його оприлюднити.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бочевар М. П. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 в якому у задоволенні вимог касаційної скарги просить відмовити, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Просив розглянути касаційну скаргу без участі третіх осіб.

Представник третьої особи вказує, що твердження ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки йому були видані кошти за майновий пай реформованого КСП «Кіровська птахофабрика» у повному обсязі.

Додатково вказує, що оскаржуване рішення сільської ради не є нормативно-правовим актом, а є актом індивідуальної дії, а тому під дію Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» не підпадає.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 07 липня 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Комінтернівського районного суду Одеської області.

Справа № 504/150/20 надійшла до Верховного Суду 09 серпня 2022 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року № 504/2367/16 ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» належить на праві приватної власності сільськогосподарський комплекс з господарськими будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості КСП «Кіровська птахофабрика», що розташований на земельній ділянці загальною площею 3 107,3 кв. м.

Рішенням сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 06 березня 2019 року № 348-VII передано Фермерському господарству «ІНФОРМАЦІЯ_1» у строкову платну оренду терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 4,2344 га, кадастровий номер :02:001:0274, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

07 березня 2019 року між Трояндівською сільською радою Лиманського району Одеської області та Фермерським господарством «ІНФОРМАЦІЯ_1» укладено договір оренди цієї земельної ділянки на тих самих умовах (а. с. 10-12).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Місцевий суд з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказував, що у провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа № 504/2367/16 за позовом ОСОБА_2 до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» у складі визначених осіб, в якому позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 08 липня 2013 року, укладений між ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_2 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика»; визнати за ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» право власності на будівлю та споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з: літ. А - адмінбудівля площею 254,2 кв. м, літ. Б - корівник площею 1 333,3 кв. м, літ. Б1 - телятник площею 342,0 кв. м, літ. В - навіс, літ. Г - склад площею 1 177,8 кв. м, літ. Д, Е - заправка, № 1-4 - огорожа, І - цистерна, ІІ - пожежний резервуар.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року позовні вимоги були задоволені.

ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку та ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року закрито.

ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на ухвалу апеляційного суду.

Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року касаційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення. Касаційний суд? залишаючи без змін ухвалу апеляційного суду, виходив з того, що ОСОБА_1 передав належний йому майновий пай в оренду ТОВ «Хлібодарське» із наступним викупом, реалізував свої права на майно колишнього КСП «Кіровська птахофабрика» у встановленому порядку до 01 січня 2012 року, тобто на момент укладення договору купівлі-продажу від 08 липня 2013 року та ухвалення судом першої інстанції рішення від 28 серпня 2016 року у нього були відсутні майнові права на вказане майно.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що в рамках цивільної справи № 504/2367/16 були встановлені обставини, щодо позивача ОСОБА_1 , які створюють презумпцію для розгляду даної справи.

Вказані обставини не були спростовані позивачем в процесі розгляду цієї справи за його позовом.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 передав належний йому майновий пай ТОВ «Хлібодарське» із наступним викупом, що безпосередньо встановлено в рамках цивільної справи № 504/2367/16, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Вищенаведеним також спростовуються аргументи касаційної скарги про те, що заявник має право на пайовий фонд КСП «Кіровська птахофабрика», оскільки він жодного правочину з ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» не укладав.

Колегія суддів також відхиляє аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення Трояндівською сільською радою Лиманського району Одеської області норм статті 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», оскільки неоприлюднення інформації не є підставою для скасування оскарженого рішення згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 278/3142/16-а, від 03 липня 2019 року у справі № 527/451/17, від 18 березня 2021 року у справі № 296/3836/16, від 22 грудня 2020 року у справі № 551/35/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 712/11800/17.

Колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми права, що регулюють спірні правовідносини, тому безпідставним є посилання у касаційній скарзі на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки вказана обставина є підставою для касаційного оскарження, а не для скасування судового рішення, яке ґрунтуються на матеріалах справи та відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної

інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, нема.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров