Справа № 129/1838/22
Провадження по справі № 2/129/864/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Бондар О.В.,

розглянувши без участі сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки, -

установив:

04.08.2022 р. адвокат Гуравська В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :05:014:0032 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку з кадастровим номером № :05:014:0033 площею 0,0680 га, розташовані по АДРЕСА_1 у зв`язку із набуттям права приватної власності на житловий будинок і господарські будівлі, що на ній розташовані; вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 02.07.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Савіцькою Ж.Й., зареєстрованого в реєстрі за №2330, вона придбала у ОСОБА_3 жилий будинок з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_1 , право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_1 . Тульчинськимм МБТІ 3 липня 2001 р.; на час укладення зазначеного договору у власності ОСОБА_3 перебувала також і земельна ділянка площею 0,3180 га, що розташована за номером АДРЕСА_1 надана ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ВН №000991 від 14.06.2001 р., за домовленістю із відповідачем у власність позивача перейшла вся садиба, в тому числі жилий будинок, господарські будівлі та споруди, а також земельна ділянка, вони розміщені, проте окремого договору про передання цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не укладалося, придбаним будинком та земельними ділянками користується безперешкодно з 02.07.2001 р.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи провести у їх відсутність у поданій до суду заяві.

Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглядати у її відсутність, про що звернулася до суду із заявою.

Вивчивши матеріали справи, з урахуванням вимог закону суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 02.07.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Савіцькою Ж.Й., зареєстрованого в реєстрі за №2330, ОСОБА_1 купила у ОСОБА_3 жилий будинок з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_1 , право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_1 . Тульчинськимм МБТІ 3 липня 2001 р.; на час укладення зазначеного договору у власності ОСОБА_3 перебувала також і земельна ділянка площею 0,3180 га, що розташована за номером АДРЕСА_1 надана ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ВН №000991 від 14.06.2001 р., окремого договору про передання цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_1 сторонами не укладалося, придбаним будинком та земельними ділянками позивачка користується безперешкодно з 02.07.2001 р. З метою внесення відомостей до ДЗК ОСОБА_3 було замовлено та отримано документи щодо присвоєння кадастрових номерів земельних ділянкам, сформованим в результаті поділу земельної ділянки, вказаної у державному акті на право приватної власності на землю серії ВН №000991, відповідно до норм чинного законодавства сформовано дві земельні ділянки: з кадастровим номером :05:014:0032 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та з кадастровим номером :05:014:0033 площею 0,0680 га для ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Приписами ст. 120 Земельного кодексу України введена нова підстава припинення права власності на земельну ділянку, яка доповнює перелік таких підстав, що закріплені у ст. 140 Кодексу (Підстави припинення права власності на земельну ділянку). Суть цієї підстави полягає в тому, що якщо власник будівлі (споруди) відчужує її іншій особі, то таке відчуження тягне за собою такий юридичний наслідок, як припинення права власності цієї ж особи на земельну ділянку, на якій розташована будівля (споруда). Причому припинення права власності на землю в даному випадку слід розглядати не як примусове, а як добровільне. Власник, відчужуючи належну йому на праві власності будівлю (споруду), тим самим виражає свою волю на припинення належного йому права власності на земельну ділянку під даною будівлею (спорудою).

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/18560/16 вказано, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Таким чином, право на земельну ділянку автоматично переходить до нового власника об`єкту нерухомості, розташованого на ній, навіть якщо він придбаний на прилюдних торгах, і інформація про лот не містила даних про земельну ділянку і його вартість була визначена без урахування вартості земельної ділянки.

Оскільки, до нового власника житлового будинку і господарських споруд АДРЕСА_1 ОСОБА_1 після реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно автоматично переходить право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :05:014:0032 площею 0,2500 га, проте їй відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку, то з метою захисту законних прав та інтересів ОСОБА_1 , як власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації нею відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, право власності на зазначену земельну ділянку необхідно визнати в судовому порядку.

Порядок надання у власність чи користування земельними ділянками з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства не передбачає такої підстави, як набуття права власності на житловий будинок за цією ж адресою, оскільки зазначена земельна ділянка не призначена для його будівництва та обслуговування, зазнаене нерухоме майно не розташоване на цій земельній ділянці, на зазначену земельну ділянку не розповсюджується принцип спільної юридичної долі житлового будинку та земельної ділянки, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем за його клопотанням.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:014:0032 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 у зв`язку із набуттям права приватної власності на житловий будинок і господарські будівлі, що на ній розташовані, відповідно до договору дарування жилого будинку від 02.07.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Савіцькою Ж.Й., зареєстрованого в реєстрі за №2330.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення судом складено 09.09.2022 р.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: