Справа № 135/647/22
Провадження № 2-о/135/38/22
РІШЕННЯ

іменем України

07.09.2022 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.

з участю секретаря судових засідань Лавренчук А.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Ладижин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ладижинська міська рада Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . 02.07.2009 року ОСОБА_2 склала заповіт відповідно до якого заповiла все належне їй на день смерті майно своїй дочці ОСОБА_3 . ОСОБА_3 , будучи громадянкою РФ, яка постiйно проживає у м. Петербурзі, відмовилась вiд прийняття спадщини. Iнші спадкоємці відсутні. Отже, спір про право відсутній.

ОСОБА_2 протягом останніх шести років тяжко хворiла, була лежача та потребувала постійного стороннього догляду. Оскiльки, її дочка ОСОБА_3 не здійснювала догляд за матір`ю по тій причині, що з 2009 року не проживає на території України, а інших родичів у ОСОБА_2 немає, то постійний догляд за нею здійснювала вона, ОСОБА_1 .. З вересня місяця 2015 року вона постiйно проживала з ОСОБА_2 . однiєю сiм`єю в її квартирі АДРЕСА_1 .

22.06.2022 року вона звернулась до державного нотаріуса Другої тростянецької нотаріальної контори з метою прийняття спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , але нотаріус видала її постанову № 374/02-31 вiд 19.07.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину) та рекомендувала звернутись до суду з метою встановлення юридичного факту спiльного проживання однiєю сiм`єю із спадкодавцем в зв`язку з тим, що її місце проживання зареєстровано за іншою адресою.

Тому для належного підтвердження факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем їй потрібно цю обставину встановити в судовому порядку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала вимоги викладені в поданій до суду заяві, просила їх задовольнити. Пояснила, що ОСОБА_2 хворіла, була незрячою, тому потребувала постійного стороннього догляду. Дочка лише двічі приїздила до матері ОСОБА_2 , а весь час десь із осені 2015 року доглядала за нею заявниця. Вказала, що вона постійно проживала із ОСОБА_2 , готувала їсти, прибирала, прала, ходила за покупками в магазин, купувала ліки. При необхідності неодноразово викликала швидку допомогу. Вони мали спільний бюджет, сплачували комунальні платежі. Після смерті ОСОБА_2 вона організовувала її поховання, обрядові обіди.

Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Закон України «Про свободу пересування та вiльний вибір мiсця проживання в Україні» (вiд 11.12.2003 № 1382-IУ) визначає місцем проживання - житло, розташоване на територiї адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постiйно або тимчасово, строком понад шість місяців на рік.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 30.05.08 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини не підтверджено вiдповiдними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особi в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постiйного проживання зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки… Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Зокрема згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Заявник ОСОБА_1 з 2015 року постійно проживала та вела спільне господарство разом із ОСОБА_2 в її квартирі АДРЕСА_1 до дня її смерті. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_2 за їх спільні кошти, що підтверджується копією довідки №1350 від 28.12.2021 виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Вінницької області та копією рахунку від 27.12.2021 виданого ФОП « ОСОБА_4 ».

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого заповідала все своє майно своїй дочці ОСОБА_3 , що вбачається з копії заповіту посвідченого 02.07.2009 державним нотаріусом Другої тростянецької нотаріальної контори Мельник Ю.О..

ОСОБА_3 відмовилась вiд прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 , що підтверджується копією заяви від 11.06.2022 завіреної нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербурга Кір`яковою Л.М..

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 подала заяву до державного нотаріуса Другої тростянецької нотаріальної контори з метою прийняття спадкового майна, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 19.07.2022 державним нотаріусом Другої тростянецької нотаріальної контори Кощеєвою Г.С..

ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки необхідно підтвердити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю.

Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає.

Ці факти стверджуються сукупністю доказів.

З довідки виданої 07.06.2022 КП «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ладижинської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 , 1932 року народження перебувала на диспансерному обліку, пацієнтка була лежача та потребувала постійного догляду.

З копії свідоцтва по право власності на житло від 15.07.1993 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частках.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 14.04.2010 державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вернюк Т.М. та з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №23419907 від 14.04.2010 вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 заповідав 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 своїй дружині ОСОБА_2 ..

З копії технічного паспорта виготовленого 26.04.2010 вбачається, що КП «Тульчинське МБТІ» було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 ..

Крім того, факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини підтверджується поясненнями свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що тривалий час була сусідкою ОСОБА_2 , підтримувала з нею дружні відносини. Дочка ОСОБА_2 була в росії, тому не могла доглядати свою матір. Десь в 2015 році ОСОБА_2 осліпла, не могла себе обійти. Після цього орієнтовно з вересня 2015 року за нею почала доглядати ОСОБА_1 , яка постійно жила з нею, оскільки ОСОБА_2 потребувала постійного стороннього догляду. Свідок зазначила, що неодноразово провідувала ОСОБА_2 , в квартирі було завжди прибрано. Вони жили з ОСОБА_1 як одна сім?я.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що вона була сусідкою ОСОБА_2 , яка хворіла і приблизно в 2015 році осліпла. Спочатку до неї приходив соціальний працівник, бо вона не могла сама себе обійти, а дочка проживала далеко. Потім ОСОБА_9 стала проживати з ОСОБА_1 , яку постійно зустрічала в під?їзді та біля будинку як сусідку. Інколи навідувалась до ОСОБА_2 , яка казала, що ОСОБА_10 добре за нею дивиться, в них все є.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що вона працює соціальним працівником. З 2009 року вона приходила до ОСОБА_2 , допомагала прибирати, інколи готувати їсти. А в 2015 році в перших числах осені за ОСОБА_2 почала доглядати ОСОБА_1 . Вона продовжувала час від часу навідуватись до ОСОБА_2 , та бачила, що постійно з нею була ОСОБА_1 , яка проживала в квартирі, доглядала хвору. ОСОБА_2 казала їй, що її добре доглядають. Після смерті ОСОБА_2 , вона була на похороні, поховання організовувала ОСОБА_1 ..

Із оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи, витребуваної судом, встановлено, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263 - 265, 294, 315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) постійно проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у квартирі АДРЕСА_1 , з жовтня 2015 року і до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2022.

Суддя