Справа № 536/934/22
Провадження №2-о/524/171/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2022 до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований в місті Лисичанськ Луганської області, котре на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 212, яке видане терапевтичним відділенням Лисичанської багатопрофільної лікарнеі. Вказала, що метою встановлення факту смерті є подальша реєстрація в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України.

09 вересня 2022 року матеріали цивільної справи за вказаною заявою надійшли за підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука, яка передана судді після здійснення розподілу в порядку черговості 09 вересня 2022 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 4 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення».

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» - вказано про те, що відповідно до абзацу 1 частини першої статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Водночас за змістом абзацу 2 частини першої 1 цієї статті заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено. що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Судом достовірно встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 06 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 , виданого 06 лютого 2007 року ВРАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис за № 75, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8).

У шлюбі заявника з ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_2 , що постає зі свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 15 грудня 2005 року Привільською міською радою м. Лисичанська Луганської області, актовий запис за № 51, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 9).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час смерті проживав у місті Лисичанськ Луганської області, котре на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України.

На підтвердження смерті колишнього чоловіка, заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 212 від 14 березня 2022 року, яке видане Лисичанською багатопрофільною лікарнею (а.с. 11).

Реєстрація смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також свідоцтво про його смерть на території України відповідними відділами ДРАЦС не здійснювалася та не видавалося.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) письмової відмови в реєстрації смерті ОСОБА_4 не надав.

Згідно Листа з роз`ясненнями Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 22 квітня 2021 року, виx. 985/0/20821 «... під час розгляду судами справ, про встановлення фактів народження або смерті, особи на тимчасово окупованих територіях України, вимога, щодо отримання письмової відмови органів РАЦС, у здійсненні реєстрації таких фактів, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства».

Заінтересована особа не подала належних і допустимих доказів щодо спростування таких обставин і заяви в цілому.

Суд вважає, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок, Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що необхідно встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Лисичанськ, Луганської області, та який проживав на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанськ Луганської області, як на тимчасово окупованій території України, враховуючи, що факт смерті ОСОБА_4 не оспорюється органами влади України, зокрема заінтересованою особою.

Рішення про встановлення факту смерті ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263- 265, 273, 316 - 319, 352, 354, 430 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 ) задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Лисичанськ, Луганської області, та який проживав на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанськ Луганської області, як на тимчасово окупованій території України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), місце знаходження за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Першотравнева, буд. № 5.

Рішення про встановлення факту смерті ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України виконати негайно.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: