Номер провадження: 22-ц/813/3341/22
Номер справи місцевого суду: 947/9518/21
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Комлевої О.С., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1

-про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

29.03.2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Зазначає, що 21 серпня 1992 року сторони уклали шлюб в Палаці урочистих подій в м. одесі, актовий запис № 1169.Від цього шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2020 року за відсутності взаєморозуміння вони припинили подружні стосунки, проживпають в різних містах. Неповнолітня донька проживає разом з нею. Вона втратила до відповідача почуття любові

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечуючи проти того, ьщо вони проживають окремо. Проте зазначає, що підтримують зв`язок, спілкуються і намагаються знайти порозуміння.Просить суд прийняти заходи щодо збереження сімї.

У відповідь на відзив позивачка зазначила, що відповідач не спілкується з щдонькою, не цікавиться її диттям, а свої інтереси ставить вище за інтереси сімї.Вони мають протилежні погляди на відпочинок, життєві цінності, виховання дітей та розподіл домашнгіх обовязків.Подальше сімсне життя,примирення та збереження смї неможливе.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

25.05.2021 року Київський районний суд м. Одеси шлюб, зареєстрований 21 серпня 1992 року у Палаці урочистих подій м. Одеси актовий запис №1169 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - розірвано.

Розриваючи шлюбні відносини, районний суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам іх дітей, що мають істотне значення.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.Зокрема зазначає, що він хоче зберегти сімю так як в шлюбі перебувають 29 років.

Вважає, що суд формально поставився до розгляду питання про розірвання шлюбу,не вповній мірі врахував наявність неповнолітньої дитини та не вжив достатніх заходів для примирення подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить залишити рішення без змін, апеляційну скаргу, без задоволення.Звертає увагу, що сім`я розпалась вже давно, в кожного є своє особисте життя.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши поясненн позивачки, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що 21 серпня 1992 року сторони уклали шлюб в Палаці урочистих подій в м. Одесі, актовий запис № 1169( а.с.8).

Від цього шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,котра проживає з позивачкою.

Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, проживают окремо.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.09.2021 року сторонам наданий трьохмісячний строк для примирення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За приписами ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті 55 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Приймаючи до уваги вищенаведене, небажання збереження шлюбу не потребує доведенню відповідними доказами, оскільки це є правом особи припинити шлюбні відносини, а суд, розглядаючи такий спір, повинен лише встановити фактичні взаємини подружжя, причини подання позову, та інші обставини життя подружжя, і за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Встановивши, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки відповідачем не надано доказів, що він вчиняв дії щодо примирення та сторони помирились.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що відповідач не погоджується з розірванням із позивачем шлюбу, оскільки має на меті зберегти шлюбні відносини.

Слід зазначити, що незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові , оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження.

Більш того, у суді апеляційної інстанції, позивачка пояснила, що з відповідачем припинили спільне проживання та кожен проживає окремо.

Посилання на недоведеність позовних вимог також не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки, враховуючи правову особливість справ про розірвання шлюбу, намір одного з подружжя припинити шлюбні відносини вже є підставою для розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом інтересів дітей при ухваленні оскаржуваного рішення самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові. Проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька приймати участь у вихованні та розвитку дитини. Крім того, визначення участі батька у вихованні дітей є самостійною підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Керуючись ст. 367,368,374, 375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката Попової Ірини Сергіївни залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2021 року,без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

О.С.Комлева

Т.В.Цюра