Номер провадження 2/554/2969/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Кравець В.В.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача Кольчик С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» №62 від 06.12.2021 року «Про відсторонення від роботи музичного керівника ОСОБА_2 »; стягнути з ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення її від роботи з 06.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона обіймає посаду музичного керівника у дошкільному навчальному закладі №14 Шевченківського району м.Полтави з 02.09.1999 року по теперішній час на підставі наказу №28 від 03.09.1999 року. Позивач зазначила, що її в усній формі примушують до участі в небезпечному медичному експерименті, який офіційно є добровільним. 06.12.2021 року відповідачем видано наказ №62 про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків за посадою музичного керівника без збереження заробітної плати до усунення причин, що зумовили відсторонення. Наказ мотивований тим, що у позивача відсутнє відповідне щеплення та, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153, відповідач відсторонює її від роботи.

Позивач відсторонення від посади вважає незаконним, оскільки це суперечить Конституції України. Вказує, що фактично підставою для відсторонення позивача є не вимоги законів України, а постанова №1236, яка носить тимчасовий характер, оскільки введена на певний проміжок часу, який КМУ іменується як карантин всієї території України. З наведеного вбачається, що наказ про відсторонення позивача від роботи ґрунтується виключно на підзаконному акті, який суперечить законам України та Конституції України.

На сьогодні жодним законом України не встановлено окремого порядку про відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від СОV1D-19, як і Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не встановлено обов`язковість щеплення від захворювання СОV1D-19.

Крім того, ст.46 КЗпП України не передбачає права роботодавця відсторонити працівника від роботи із підстав відсутності у працівника щеплення, яке не передбачене законами України, як обов`язкове, зокрема щеплення від захворювання СОV1D-19. Оскаржуваний наказ ставить позивача у ситуацію коли її згода на вакцинацію не буде добровільною, а є примушуванням до проведення профілактичного щеплення, обов`язковість якого не встановлена Законом. Також, зазначеним наказом обмежено позивача на працю та оплату праці.

Ухвалою суду від 04.07.2022 року було прийнято до розгляду зазначену справу та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Від відповідача ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» до суду надійшла заява, в якій відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Також, доводить до відома суду, що відповідно до наказу №18 від 01.03.2022 року ОСОБА_1 музичний керівник приступила до виконання своїх посадових обов`язків (а.с.103).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до суду повторно не з`явився, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

З копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 обіймає посаду музичного керівника у дошкільному навчальному закладі №14 Шевченківського району м.Полтави з 02.09.1999 року по теперішній час, на підставі наказу №28 від 03.09.1999 року (а.с.11-13).

Відповідно до наказу ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» №62 від 06.12.2021 року «Про відсторонення від роботи музичного керівника ОСОБА_2 », ОСОБА_1 , музичний керівник, відсторонена від роботи з 06.12.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID 19 без збереження заробітної плати. Підстава: повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID 19 ОСОБА_4 від 22.10.2021 року (а.с.10).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», громадяни України зобов`язані: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Згідно з ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Оскільки, під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, за загальним правилом такому працівникові заробітна плата не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від коронавірусної хвороби.

Водночас, відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення. Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце.

Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі Закон 4004), підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону 4004, обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Порядок внесення посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності згідно з Законом 4004, а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.041995 № 66, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року за № 270/806 (далі Інструкція 66).

Пунктом 2.3 Інструкції 66 встановлено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності це письмовий організаційно-розпорядчий документ державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції 66, особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.

Відповідно до 2.2 Інструкції 66, право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб.

Пунктом 2.5 Інструкції 66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання.

Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком 1 до Інструкції 66.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції 66, термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, посадові особи державної санітарно-епідеміологічної служби зобов`язані вносити подання про усунення працівників від роботи у визначений законодавством спосіб.

За відсутності у роботодавця належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, відсторонення ним від роботи працівника, який відмовляється або ухиляється від профілактичних щеплень, є неправомірним.

Однак, з наданих доказів вбачається, що на час прийняття оскаржуваного наказу відповідач не мав достатніх підстав для відсторонення ОСОБА_1 від роботи, а сам наказ винесено з порушенням вимог законодавства.

Слід також зазначити, що надані сторонами докази у своїй сукупності і взаємозв`язку не підтверджують факт відмови або ухилення ОСОБА_1 від обов`язкових профілактичних щеплень, не містять достатніх підстав для прийняття наказу про відсторонення її від роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення її від роботи до роботодавця є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, суд виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено в частині першої статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Судом було встановлено, що в період відсторонення позивачки від роботи їй було призупинено виплату заробітної плати.

Оскільки судом встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України, роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов і в частині стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Положення статті 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

У випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи.

Оскільки право позивача на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання незаконного наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, тому в даному випадку ефективним способом порушеного права буде стягнення із відповідача невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, розрахунок якої має бути здійснено у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України щодо визначення середнього заробітку з моменту відсторонення по день фактичного допущення до роботи.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Позивачку було допущено до роботи 01.03.2022 року. Середньоденна заробітна плата позивачки обчислена згідно положень даного порядку на підставі довідки про доходи (а.с.14) і становить 318,33 гривень. Відсторонення тривало з 06.12.2021 року по 28.02.2022 року - 58 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків складає 18463,14 грн. (318,33 грн. х 58 днів) і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 гривень.

На підставі ст.ст. 43, 64, 92 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», керуючись ст. 46, 235 КЗпП України, ст. ст. 5, 10, 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України» №62 від 06.12.2021 року «Про відсторонення від роботи музичного керівника ОСОБА_2 ».

Стягнути з ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України», місцезнаходження: м. Полтава, пров.Горбанівський,8, , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення її від роботи в сумі 18463,14 гривень.

Стягнути з ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України», місцезнаходження: м. Полтава, пров.Горбанівський,8, , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ДУ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №14 Теремок Національної поліції України», місцезнаходження: м. Полтава, пров.Горбанівський,8, .

Повний текст судового рішення складено 07.09.2022 року.

Суддя: А.М.Чуванова