Ухвала

26 грудня 2022 року

місто Київ

справа № 757/11173/21-ц

провадження № 61-12820ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про скасування неправомірно нарахованого боргу за послуги централізованого теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») щодо нарахування заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання по квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 14 493,80 грн, зобов`язання відповідача скасувати зазначену заборгованість та не здійснювати у подальшому нараховування оплати за централізоване теплопостачання житлового приміщення, а також провести відповідне коригування за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, що самовільне встановлення позивачем автономного опалення з відключенням квартири від мережі централізованого опалення, не є підставою для припинення нарахування комунальних платежів.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_1 вартості послуг з централізованого опалення житлового приміщення в розмірі 14 493,80 грн.

Зобов`язано КП «Київтеплоенерго» скасувати вартість нарахованих послуг з централізованого опалення в розмірі 14 493,80 грн. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції урахував докази, які підтверджують, що на момент будівництва будинку за погодженням із забудовником у належній позивачеві квартирі вирішено не встановлювати в квартирі позивача загальнобудинкову систему централізованого опалення, а встановити у зазначеному житловому приміщенні індивідуальне опалення. Суд першої інстанції зазначеного не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про самовільне відключення позивачем своєї квартири від внутрішньобудинкової системи централізованого опалення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

15 грудня 2022 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року.

На обґрунтування доводів касаційної скарги заявник зазначав, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що внутрішньобудинкова система централізованого опалення не була приєднана до квартири позивача, оскільки відповідно до наявних у справі доказів житловий будинок АДРЕСА_2 був введений в експлуатацію 13 червня 2003 року. Експлуатаційною організацією АЕК «Київтеплоенерго» централізована система опалення будинку прийнята в експлуатацію 27 грудня 2002 року, тоді як згода забудовника на реконструкцію системи газопостачання та проведення робіт щодо встановлення у квартирі відповідача автономної системи опалення та гарячого водопостачання була надана 03 жовтня 2003 року, тобто після введення житлового багатоквартирного будинку в експлуатацію.

Крім наведеного, заявник посилався на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 382 ЦК України, статей 100, 152 Житлового кодексу Української РСР та Правил надання населенню послуг з водо -, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 року № 1497( чинних на час виникнення спірних правовідносин), правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192 цс15, від 22 липня 2020 року у справі №500/5362/17, від 18 червня 2020 року у справі №643/133/17.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Відповідно до змісту судових рішень ОСОБА_1 звернувся з позовом немайнового характеру про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити дії, та майнового характеру - скасувати заборгованість за послуги централізованого теплопостачання в розмірі 14 493,80 грн.

Отже, ціна позову у справі складає 14 493,80 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 250 = 620 250, 00 грн).

Також відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Право на касаційне оскарження у справі незначної складності та ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, КП «Київтеплоенерго» обґрунтовувало тим, що зазначена справа становить значний суспільний інтерес, оскільки заявником при перевірці законності самовільних відключень від системи централізованого постачання та встановлення автономного опалення мешканцями міста Києва, виявлено численні порушення вимог законодавства. Як наслідок, на розгляді у судах першої інстанції перебувають значна кількість позовів споживачів до КП «Київтеплоенерго» про визнання законним встановлення автономного опалення та скасування нарахувань за послуги з централізованого постачання.

Перевіряючи наведені заявником аргументи про те, що зазначена справа становить значний суспільний інтерес, що відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, Верховний Суд визнає їх необгрунтованими з огляду на таке.

Словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

Заявником не наведено прикладів значної кількості справ у подібних правовідносинах, що перебувають у провадженні судів. Фактично доводи заявника зводяться до неврахування судом апеляційної інстанції наявних у справі доказів та їх оцінки, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд встановив відсутність винятків, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що дають право на оскарження судових рішень у справі незначної складності та ціна позову в якій не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 виклала правовий висновок про те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у судовому рішенні про можливість його оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не впливає на визначений процесуальним законом обов`язок Верховного Суду відмовити у відкритті касаційного провадження у справі незначної складності та з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за відсутності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у такій справі підлягає касаційному оскарженню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у такій справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про скасування неправомірно нарахованого боргу за послуги централізованого теплопостачання.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко