Справа № 504/4055/21
Провадження № 2/504/920/22
17.02.2022смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
секретаря- Мельникової В.М., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, позовну заяву адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП: не зазначений, ОСОБА_3 , РНОКПП: не зазначений, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів.
Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.11.2021 року відкрито спрощене провадження у справі.
Матеріалами справи встановлено, що за адресою своєї реєстрації у Одеському (Лиманському, Комінтернівському) районі Одеської області відповідачі тривалий час не проживають, місце їх перебування не встановлено.
Разом із тим відповідачі сповіщались належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, поштовий конверт повернутий з відміткою про не проживання відповідача.
Позивач подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.
Спрощене провадження може бути і заочним (ч. 2 ст. 281 ЦПК України).
Це можливе, якщо належним чином сповіщений відповідач не подасть відзив, а позивач не буде заперечувати проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).
Скасування заочного рішення має наслідком призначення справи до розгляду знов за правилами спрощеного позовного провадження (ст. 287 ЦПК України).
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.02.2022 року справу призначено до розгляду в заочному порядку.
Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного:
Позивачу належить квартира АДРЕСА_1 , Курісовська сільська рада, що встановлено зі змісту витягу 28256876 від 06.12.2010 року про державну реєстрацію прав.
Зі змісту довідки № 138 від 15.09.2021 року відповідачі зареєстровані у даному будинку, однак не проживають у ньому у теперішній час більше двадцяти років, що вбачається зі змісту акту про не проживання від 15.09.2021 року.
Суд враховує, що відповідачі є дітьми позивачки, тобто на ці правовідносини розповсюджується правило ст. 405 ЦК України.
За твердженням позивача, подальша реєстрація відповідачів у належному позивачу будинку істотно порушує його право як власника.
Позивач у своєму позові одночасно посилається на правила ст. ст. 391 ЦК України, ст. ст. 6, 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
Відтак унаслідок порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР можна зробити висновок про те, що положення вказаних норм статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року.
Судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідачі фактично не проживають у спірному житловому приміщенні понад один рік.
Оскільки відповідачі є членом сім`ї позивача, то право останнього підлягає захисту в судовому порядку за правилами ст. 405 ЦК України.
Порушене право власника має бути захищено шляхом позбавлення відповідачів права користування цим житловим приміщенням.
Питання судового збору у позові не порушувалось.
На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП у справі відсутній, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП у справі відсутній, права користування квартирою АДРЕСА_1 , Курісовська сільська рада.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заява про перегляд заочного рішення подається у письмовій формі до Комінтернівського районного суду Одеської області.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів від дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Суддя В.К. Барвенко