Єдиний унікальний номер 725/5180/21
Номер провадження 2/725/906/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретарів судового засідання Кожолянко А.О., Ватаманюк В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_3 через свого представника звернулась до суду з вище вказаним первісним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 26.11.2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб під час якого у них народилось двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість спільне сімейне життя у них не склалось та відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а вона в свою чергу з позовом про стягнення аліментів.

Зазначала, що під час шлюбу ними спільно було набуто у власність рухоме та нерухоме майно, зокрема: квартира АДРЕСА_1 , транспортні засоби марки Mazda Premacy, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , Volkswagen Touran, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , а також товари комерційного призначенні та побутова техніка і меблі.

З урахуванням того, що у неї відсутні необхідні правовстановлюючі документи на спірне майно, неодноразово зверталась до суду з клопотаннями про витребування доказів та за наслідками отриманої на вимогу суду інформації, посилаючись на норми матеріального права, уточнила свої вимоги і з урахуванням їх останньої редакції за первісним позовом просила: залишити у власності позивачки квартиру АДРЕСА_1 , залишити у власності відповідача ОСОБА_4 грошові кошти від продажу транспортних засобів марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, Volkswagen Caddy, 1998 року випуску, Renault Kangoo, 2003 року випуску, Mazda Premacy, 2001 року випуску, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а/с 233, Том 1).

У відзиві на первісний позов представник відповідача вказувала на те, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами під час шлюбу та з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_3 неодноразово запрошувалась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Соловйової Є.А. для вирішення питання поділу зазначеної квартири і оформлення свідоцтва про права власності на 1/2 частку вказаного нерухомого майна, натомість ОСОБА_3 до нотаріуса не з`явилась. Вважає вимоги позивачки про залишення у її власності вказаної квартири необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що будь-якого іншого житла у власності ОСОБА_4 немає, а позбавлення його права на частку у спірному майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, призведе до порушення його прав як власника.

Також, в свою чергу відповідач ОСОБА_4 в інтересах якого діяла адвокат Поляк М.В., звернувся до суду з зустрічним позовом та відповідно до останньої редакції зустрічної позовної заяви посилався на наступні обставини.

Так, сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2004 року по 12.08.2021 року, натомість фактичні шлюбні відносини та проживання однією сім`єю припинили з жовтня 2020 року.

Під час вказано шлюбу ними було набуто у власність наступні транспортні засоби: Volkswaggen Caddy, 1998 року випуску, VIN НОМЕР_3 (з 10.03.2015 року по 21.05.2020 року був зареєстрований за ОСОБА_3 ); Renault Kangoo, 2003 року випуску, VIN НОМЕР_4 (з 05.03.2011 року по 03.04.2018 року був зареєстрований за ОСОБА_3 ); Mazda Premacy, 2001 року випуску, VIN НОМЕР_5 (з 28.02.2019 року по 11.08.2021 року був зареєстрований за ОСОБА_3 ); ОСОБА_7 , 2013 року випуску (з 02.07.2019 року по 13.10. 2020 року був зареєстрований за ОСОБА_4 ). Автомобілі марки Renault Kangoo, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були відчуженні сторонами під час перебування у шлюбі та кошти від їх реалізації витрачені в інтересах сім`ї. Зазначав, що грошові кошти від продажу зареєстрованого за ним транспортного засобу марки Volkswaggen Touran були витрачені на облаштування меблями спірної квартири, оздоровлення дітей та оренди житла і створення необхідних умов для проживання їх спільної з відповідачкою доньки, яка залишилась проживати разом з ним в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Натомість, транспортний засіб марки Mazda Premacy, 2001 року випуску, був проданий ОСОБА_3 11.08.2021 року та ОСОБА_4 згоди на таке відчуження не надавав, а тому вважає, що з ОСОБА_3 на його користь підлягає стягненню компенсація вартості його частки у спільному неподільному майні. Відповідно до інформації, яка міститься у договорі купівлі-продажу, спірний автомобіль було відчужено за 85000 грн., а тому вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини вказаного транспортного засобу в сумі 42500 грн.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача за первісним позовом зазначала, що в рамках спірних правовідносин існують обставини, які зумовлюють відступлення від принципу рівності часток у спільній сумісній власності подружжя з огляду на те, що майно комерційного призначення, побутова техніка та меблі були вивезені відповідачем у невідомому напрямку, він отримує прибуток від підприємницької діяльності, яку до розірвання шлюбу вони провадили спільно як подружжя, останній не сплачує аліменти на утримання сина, її дохід в порівняні з відповідачем є незначним, а також відповідач одноосібно відчужив усі транспортні засоби. За усною домовленістю між сторонами ОСОБА_3 обіцяла не оскаржувати відчуження автомобілів та вивезення майна в обмін на спірну квартиру.

У відповіді на вказаний відзив представник ОСОБА_4 вважала відсутніми підстави для відступлення від принципу рівності часток та зазначала наступне.

Так, на підставі судового рішенні від 30.11.2021 року стягнуто з сторін на користь одне одного аліменти по 2500 з кожного на утриманні їх дітей, оскільки син проживає з матір`ю, а донька з батьком, у зв`язку з чим посилання позивачки на несплату аліментів є безпідставними та не стосуються предмета спору. Заперечувала наявність між сторонами усної домовленості щодо спірної квартири та транспортних засобів і зазначала, що в ході досудового врегулювання спору було підготовлено проект договору про поділ майна подружжя відповідно до якого у власність ОСОБА_4 переходили транспортні засоби марки Mazda Premacy, Volkswaggen Touran та спірна квартира АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_3 - автомобіль марки Volkswaggen Caddy та ОСОБА_4 зобов`язувався їй виплатити грошову компенсацію її частки у праві власності на квартиру та автомобілі марки Mazda Premacy, Volkswaggen Touran. В ході перемовин сторони не змогли дійти згоди, що зумовило звернення до суду. Також, просила врахувати, що транспортні засоби марки Volkswaggen Caddy, Mazda Premacy та Renault Kangoo були відчужені ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_4 .

В рамках судового розгляду даного спору судом неодноразово витребовувались докази щодо переліку транспортних засобів, які перебували у власності сторін, копії документів на підставі яких були відчуженні транспортні засоби, право власності на які було зареєстровано за ОСОБА_3 , а також інформацію про наявність згоди другого з подружжя на відчуження таких автомобілів.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явилась а її представник ОСОБА_1 відмовилась від раніше заявленого нею клопотання про допит позивачки в якості свідка.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала уточненні позовні вимоги та просила задовольнити, надала суду пояснення аналогічні змісту поданих нею заяв по суті первісного та зустрічного спору, які наявні в матеріалах справи. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, а також врахувати, що всі транспортні засоби, право власності на які було зареєстроване за позивачкою фактично були відчужені відповідачем без її згоди, позивач дану обставину не оскаржувала, оскільки мала усну домовленість з відповідачем, що вказані транспортні засоби, а також інші речі, які вивезені відповідачем, будуть враховані при поділі майна та в їх рахунок спірна квартира буде визнана її власністю.

Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяла представник, яка заперечувала проти вимог за первісним позовом в цілому та вважала, що спірна квартира має бути поділена між сторонами порівну, а також підтримала вимоги зустрічної позовної заяви у новій редакції, надавши суду пояснення аналогічні змісту тих обставин, які викладені у тексті зустрічної позовної заяви, відзиві та відповіді на відзив. Заперечувала наявність між сторонами домовленості про залишення у власності позивачки за первісним позовом квартири та вказувала, що на стадії досудового врегулювання спору ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_3 грошову компенсацію в рахунок її частки квартири.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 26 листопада 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб під час якого у них народилось двоє дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 7-9 Том 1).

Відповідно до змісту зустрічного позову рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.08.2021 року шлюб між сторонами був розірваний, копію вказаного рішення до матеріалів справи учасниками процесу долучено не було, проте вказана обставина в судовому засіданні визнана представниками сторін.

Згідно рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.11.2021 року сторони проживають окремо та після припинення між ними фактичних шлюбних відносин донька ОСОБА_9 проживає з батьком, а син ОСОБА_10 разом з матір`ю. Вказаним судовим рішенням стягнуто з сторін на користь одне одного аліменти на утримання їх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно з кожного (а/с 145, Том 1).

За наслідками розгляду справи встановлено, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 05.07.2013 року з відповідними додатковими угодами до нього 01.11.2016 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а/с 10, АДРЕСА_3 ).

Отже, право власності на вказану квартиру ОСОБА_4 набув під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 .

Згідно отриманої судом інформації з територіального сервісного центру МВС №7341 від 24.03.2022 року за період шлюбу за ОСОБА_4 були зареєстровані наступні транспортні засоби: MERCEDES-BENZ SPRINTER 208 D д.н.з. НОМЕР_6 кузов № НОМЕР_7 (з 14.05.2010 року по 01.08.2018 року) та VOLKSWAGЕN TOURAN д.н.з. НОМЕР_8 кузов № НОМЕР_9 (з 02.07.2019 року по 13.10.2020 року), а за ОСОБА_3 транспортні засоби марки MAZDA PREMACY д.н.з. НОМЕР_10 , кузов № НОМЕР_5 (з 28.02.2019 року по 11.08.2021 рік), RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 (з 25.05.2011 року по 21.03.2018 року) (а/с 242, Том 1).

Також, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки VOLKSWAGЕN CADDY, 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_3 в період з 10.03.2015 року по 21.05.2020 року перебував у власності ОСОБА_3 (а/с 158, Том 1).

Будь-яких правовстановлюючих документів на підставі яких сторонами були набуті у власність зазначені транспортні засоби матеріали справи не містять, такі докази сторонами до справи не долучались та про їх витребування сторони та їх представники не клопотали, натомість останні в судовому засіданні визнали, що на спірні транспортні засоби марки VOLKSWAGЕN TOURAN кузов № НОМЕР_9 , MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 , RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 , ОСОБА_11 , кузов № НОМЕР_3 поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя.

За змістом ст.ст. 60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

За наслідками розгляду справи встановлено, що спірні транспортні засоби VOLKSWAGЕN TOURAN кузов № НОМЕР_9 , MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 , RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 , VOLKSWAGЕN CADDY, кузов № НОМЕР_3 на момент розгляду справи у власності сторін не перебувають та були відчужені на користь третіх осіб в період шлюбу.

Так, автомобіль марки VOLKSWAGЕN CADDY, кузов № НОМЕР_3 був відчужений 21.05.2020 року на користь ОСОБА_12 ТОВ «Торго-авто», яке діяло на підставі договору комісії №5887/20/001516 на продаж автомобіля, що був укладений між вказаним товариством та ОСОБА_3 (а/с 6-15 Том 2).

Транспортний засіб марки MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 був відчужений 11.08.2021 року ТОВ «ТД «Авто-світ», яке діяло на підставі договору комісії № 7826/21/1/005837, який був укладений між вказаним товариством та ОСОБА_3 (а/с 40-56 Том 2).

За змістом ч. 1 ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За змістом договорів комісії №5887/20/001516 та № 7826/21/1/005837 ОСОБА_3 доручила комісіонерам здійснити продаж вказаних вище транспортних засобів.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що автомобіль марки RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 був зареєстрований за ОСОБА_3 та 03.04.2018 року був відчужений на користь ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу №7344/2018/885132, натомість отримати копію вказаного договору не представилось можливим з підстав знищення вказаних документів у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, що підтверджується листом ТСЦ МВС №7344 від 10.09.2022 року (а/с 159 Том 1, а/с 64 Том 2).

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Куцак О.М. заперечувала той факт, що зареєстровані за ОСОБА_3 під час шлюбу транспортні засоби були відчуження нею, вказуючи на те, що остання не була обізнана про їх продаж та грошових коштів за їх відчуження не отримувала, натомість продаж автомобілів був здійснений ОСОБА_4 , а тому вважала, що у власності відповідача ОСОБА_4 в межах поділу майна подружжя слід залишити грошові кошти отримані від продажу транспортних засобів Volkswagen Caddy, 1998 року випуску, Renault Kangoo, 2003 року випуску, Mazda Premacy, 2001 року випуску, а також марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, та звернулась до суду з такими вимогами в інтересах ОСОБА_3 відповідно до останньої редакції позовних вимог за первісним позовом.

Натомість, в матеріалах справи містяться копії договорів комісії №5887/20/001516 та № 7826/21/1/005837 в яких комітентом вказана ОСОБА_3 , особу якої було встановлено на підставі посвідчення особи НОМЕР_12 від 16.04.2020 року, виданого органом 7310 та у відповідній графі договору міститься підпис комітента ОСОБА_3 . Також, з матеріалів справи встановлено, що автомобіль марки RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 , який був зареєстрований за ОСОБА_3 був відчужений на підставі договору купівлі-продажу.

Статтею 204 ЦК України закріплено поняття презумпції правочину, з якої вбачається, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Будь-яких доказів того, що вказані вище договори на підставі яких відбулось відчуження транспортних засобів марки VOLKSWAGЕN CADDY, кузов № НОМЕР_3 та MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 , RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 не були підписані ОСОБА_3 , не виражали її волевиявлення або ж визнанні у встановленому законом порядку недійсними, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи презумпцію правомірності правочинів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 виявила свою волю на відчуження зазначених вище транспортних засобів та за наслідками розгляду даного спору не було доведено протилежного.

Також, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки VOLKSWAGЕN TOURAN кузов № НОМЕР_9 був зареєстрований 02.07.2019 року за ОСОБА_4 , який відчужив вказаний автомобіль 13.10.2020 року на користь ОСОБА_14 відповідно до договору купівлі-продажу №7341/2020/2248604 (а/с 107, 171 Том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п. 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», від 21 грудня 2007 року № 11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В контексті спірних правовідносин по факту відчуження сторонами вказаних вище транспортних засобів, суд враховує правові висновки Верховного суду у постановах від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18, від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, відповідно до яких у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі та за відсутності згоди одного із подружжя на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля слід враховувати, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість. Якщо один із подружжя здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це іншого та без отримання його згоди, а тому він має відшкодувати іншому 1/2 частину його вартості.

Таким чином, належним способом захисту порушених прав у випадку відчуження спільного майна без згоди іншого з подружжя є грошова компенсація, при цьому доказуванню підлягає той факт чи було майно відчужене в інтересах сім`ї.

Згідно тексту зустрічного позову та пояснень представника ОСОБА_4 в судовому засіданні, останній визнає факт продажу ОСОБА_3 транспортних засобів марки VOLKSWAGЕN CADDY, кузов № НОМЕР_3 та RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 під час шлюбу в інтересах сім`ї, а також вказує, що кошти отриманні від продажу ним 13.10.2020 року автомобіля марки VOLKSWAGЕN TOURAN кузов № НОМЕР_9 були також використані в інтересах сім`ї і на підтвердження вказаних обставин долучив до матеріалів справи копії акту виконаних робіт щодо придбання та облаштування меблів від 15.10.2020 року, договір на туристичне обслуговування від 02.08.2021 року про надання туристичних послуг ОСОБА_4 та його дітям - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , товарні чеки про придбання меблів, одягу, продуктів харчування, канцтоварів, мобільного телефону (а/с 172-202 Том 1).

Доказів на спростування вказаних тверджень представника ОСОБА_4 за наслідками розгляду справи не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що транспортні засоби марки VOLKSWAGЕN CADDY, кузов № НОМЕР_3 , RENAULT KANGOO кузов № НОМЕР_11 , VOLKSWAGЕN TOURAN кузов № НОМЕР_9 дійсно були відчужені сторонами під час шлюбу та в інтересах сім`ї.

Не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні обставина на яку посилався позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) і яка полягала в тому, що транспортний засіб MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 був відчужений ОСОБА_3 за один день до винесення судом рішення про розірвання шлюбу між сторонами та в той час, коли вони спільно не проживали і не підтримували між собою шлюбні відносини, а він не надавав своєї згоди на його відчуження, останній вважає, що має право отримати від ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі половини його вартості згідно договору купівлі-продажу, а саме в сумі 42500 грн.

Натомість, будь-які належні та допустимі докази того, що отримані ОСОБА_3 кошти від реалізації автомобіля марки MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 були використані нею виключно в її особистих інтересах без врахування інтересів сім`ї та виховання дітей матеріали справи не містять.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки та обставина, що отриманні від реалізації MAZDA PREMACY, кузов № НОМЕР_5 кошти були витрачені ОСОБА_3 в своїх особистих інтересах є припущенням та не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації в розмірі половини вартості вказаного автомобіля, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає з підстав його недоведеності.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку, що первісний позов в частині вимог про залишення у власності відповідача ОСОБА_4 грошових коштів від продажу транспортних засобів марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, Volkswagen Caddy, 1998 року випуску, Renault Kangoo, 2003 року випуску, Mazda Premacy, 2001 року випуску, а також зустрічний позов задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду з вимогою про залишення у власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 представник позивача за первісним позовом посилалась на наявність підстав для відступлення від принципу рівності часток, оскільки відповідач отримує прибуток від підприємницької діяльності, яку до розірвання шлюбу вони провадили спільно як подружжя, він привласнив майно комерційного призначення, вивіз побутову техніку та меблі, не сплачує аліменти на утримання сина, а дохід ОСОБА_3 в порівняні з його доходом є незначним. Також вказувала на те, що між сторонами існувала усна домовленість відповідно до якої спірна квартира перейде у власність ОСОБА_3 , при цьому наявність такої домовленості заперечувалась представником ОСОБА_4 в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, слід зазначити наступе.

Так, за загальним правилом закріпленим у ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Натомість, ч. 2, 3 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За змістом ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, для відступлення від принципу рівності часток доведенню підлягає наявність істотних обставин та відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», під обставинами, що

мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із

подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу.

Разом з тим, в супереч положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження їх доводів щодо наявності підстав для відступлення від рівності часток, зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо існування товарів комерційного призначення та меблів про які вказувала ОСОБА_3 в позові, а також їх привласнення чи приховування ОСОБА_4 . Також, з матеріалів справи вбачається, що донька сторін - ОСОБА_9 проживає з батьком, а син ОСОБА_10 - разом з матір`ю, на підставі судового рішення з сторін на користь одне одного стягнуто аліменти на утримання їх дітей, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав відступити від засад рівності часток подружжя в частині поділу спільної квартири.

Оскільки за наслідками розгляду справи встановлено, що спірна квартира, набута сторонами під час перебування у шлюбі, є спільним майном подружжя, а тому підлягає поділу між ними в рівних частках, виходячи із загальних засад рівності часток подружжя.

З урахуванням того, що представники сторін зробили заяви про те, що докази понесених судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, питання щодо розподілу судових витрат буде вирішуватись після надходження до суду відповідних доказів в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 204, 372, 1011 ЦК України, ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_13 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_14 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09.11.2022 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна