1Справа № 331/997/22 2/335/1821/2022
06 липня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В. за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказано наступне.
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує.
Крім того, позивач зазначає, що він вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду від 08.04.2022 вказану позовну заяву передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
28.04.2022, відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Стеценко А.В.
Ухвалою судді від 29.04.2022 позовну заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи.
В судове засідання представник позивача адвокат Мартиненко В.В. не з`явився, в позовній заяві просив суд у випадку неявки позивача та його представників провести розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади в мережі Інтернет.
Таким чином, відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки в судові засідання не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 2 Договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 13 000 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язалась одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до договору, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, позичальник зобов`язується повертати кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 48 щомісячних внесках включно до 1 дня/числа кожного місяця, згідно Додатку 1 (Графіку щомісячних платежів).
Згідно п.п. 1.4 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 19,500 % річних від залишкової суми кредиту.
Відповідно до п. 2.4 Договору, банк має право стягнути з позичальника пеню (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором.
Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно у розмірі 2,9500% від поточної суми кредиту.
Згідно п. 5.6 Договору кредиту, реальна річна процентна ставка складає 120,6000%.
Відповідно до розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за період з 03.12.2020 по 10.01.2022 три проценти річних на кредитну заборгованість становлять 1265,89 грн., а інфляційні втрати 3948,93 грн.
За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , діючи вільно, на власний розсуд, 30.10.2017 уклали кредитний договір.
При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між вказаними особами кредитного договору як правочину жодною зі сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повертати шляхом внесення відповідних щомісячних платежів.
При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ПАТ «Ідея Банк» і він має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором.
Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, підтверджується розрахунком, наданими позивачем, який узгоджуються з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.
Також суд вважає законним вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 1265,89грн. та витрат від інфляції у розмірі 3948,93 грн., як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, які можуть бути застосовані до грошового зобов`язання, оскільки відповідач не виконала грошового зобов`язання.
Наданий позивачем розрахунок розміру трьох процентів річних та витрат від інфляції суд вважає вірним.
При цьому, суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала.
На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.
Крім того, позивач, яким було сплачено судовий збір, в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума судового збору та витрати на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 512, 514, 525, 526, 530, 1050, 1054, 1078 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 11 липня 2022 року.
Суддя А.В. Стеценко