Справа № 392/1831/21
Провадження № 2/392/265/22
28 жовтня 2022 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Березія Ю.А.,
секретар Руда А.В.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди,
26 серпня 2022 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди.
3 жовтня 2022 року позивачем ОСОБА_1 на рішення суду від 26.08.2022 року подано апеляційну скаргу.
13 жовтня 2022 року суддею Кропивницького апеляційного суду постановлено ухвалу, відповідно якій цивільну справу повернуто до Маловисківського районного суду Кіровоградської області для усунення недоліків у оформленні матеріалів справи.
Так, в ухвалі від 13.10.2022 року зазначено про те, що у першому підсумковому записі до внутрішнього опису зазначена неправильна кількість аркушів внутрішнього опису, крім того, судом не вирішено питання про судові витрати.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що вона частково погоджується з висновком судді апеляційного суду щодо стягнення судового збору, в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог, позивач зазначила про те, що вона не заявляла вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
На думку позивача вихідна допомога є частиною заробітної плати, тому вона має пільгу щодо сплати судового збору.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України якщо судом не вирішено питання про судові витрати суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Судом встановлено, що у рішенні від 26 серпня 2022 року суд не вирішив питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Від учасників справи не надходили клопотання щодо призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.
У позовній заяві ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області зазначено дві вимоги майнового характеру,
а саме про стягнення з відповідача вихідної допомоги при звільненні у розмірі 679206 гривень, та моральної шкоди у розмірі 100000 гривень (а.с. 7).
Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору встановлюється у таких розмірах: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року встановлено в сумі 2270 гривень.
Відповідно до пункту 2 частини 2 стаття 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином, з позивача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у такому розмірі: (679206 + 100000) х 1% = 7700 гривень.
Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що вимога щодо стягнення з відповідача вихідної допомоги при звільнення має пільги щодо сплати судового збору є помилковими.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина 1 статті 94 КЗпП України).
Частина 1 статті 44 КЗпП України визначає, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Аналізуючи зміст положень статей 44 та 94 КЗпП України, суд зазначає, що правова природа вихідної допомоги не має ознак такої юридичної категорії, як заробітна плата, оскільки вихідна допомога виплачується тільки при звільненні працівника у випадках, передбачених у статті 44 КЗпП України, її розмір не пов`язаний з кількістю, якістю виконаної роботи чи іншими складовими частинами трудової функції.
Основним завданням вихідної допомоги є не винагорода за працю, а матеріальне забезпечення звільненого працівника в той період, у який він буде підшукувати іншу роботу.
Тобто, вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи з ініціативи роботодавця, яку виплачує роботодавець звільненому працівникові у випадках, передбачених трудовим договором чи трудовим законодавством України.
Тому, поняття вихідної допомоги не може ототожнюватися з поняттям заробітної плати, що у свою чергу не надає позивачеві пільги щодо сплати судового збору як за подання позовної заяви про її стягнення з відповідача, так і подання заяви про відшкодування завданої моральної шкоди (похідна вимога).
Керуючись статтею 270 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 7700 (сім тисяч сімсот) гривень судового збору.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 жовтня 2022 року.
Головуючий
суддя