Номер провадження: 2/205/894/2022
08 квітня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23.08.2021 року між позивачем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (далі Відповідач) було укладено Договір № 822156, відповідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на себе зобов`язання виконати роботи щодо заміни елементу підсвічування та контролера живлення у телевізорі «Romsat 55 USK1810T2».
Позивач вказує, що ним згідно умов вказаного договору було сплачено кошти відповідачу за ремонт телевізора у розмірі 3 350 грн. 00 коп. Після отримання телевізора із сервісного центру на наступний день знову сталася та ж сама поломка, що слугувала підставою звернення до підрядника. Отже, позивач зазначає, що він вдруге вимушений був знову звернутися до відповідача. Однак, відповідач з невідомих причин не зміг полагодити телевізор і повернув його у непрацюючому стані. Тобто, на теперішній час телевізор не відремонтовано та грошові кошти за його ремонт позивачеві не повернуті.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити розірвати Договір № 822156 від 23.08.2021 року укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти сплачені за Договором № № 822156 від 23.08.2021 року у розмірі 3 350 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 28 500 грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив суд позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 23.02.2022 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 23.08.2021 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір № 822156.
Згідно умов вказаного Договору, позивач, як замовник, передав, а відповідач, як виконавець, прийняв на себе зобов`язання виконати роботи щодо заміни елементу підсвічування та контролера живлення у телевізорі «Romsat 55 USK1810T2».
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов вказаного договору позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачеві грошові кошти у розмірі 3 350 грн. 00 коп., про що є відповідна відмітка у тексті самого договору.
З матеріалів справи вбачається, що станом на день звернення до суду відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем у повному обсязі не виконав, послуги із ремонту вказаного телевізора в обсязі та на умовах, що були передбачені договором не надав, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.У свою чергу, відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно пунктів 3, 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Пункту 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
В даному випадку, судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання щодо оплати за договором перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які містяться у матеріалах справи. Одночасно з цим з матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з ремонту побутової техніки вказаний телевізор не виявляється можливим використовувати за цільовим призначенням, при цьому наслідки такого ремонту неналежної якості не усунуто відповідачем у термін, що значно перевищує 14 календарних днів.
Таким чином, надана відповідачем послуга містить істотний недолік, який надає позивачеві право на розірвання договору. У зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання договору підряду № 822156 щодо ремонту телевізора, який було укладено 23.08.2021 року між позивачем та відповідачем є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як наслідок задоволення таких позовних вимог, необхідно задовольнити й похідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача у якості відшкодування збитків суму, що була сплачена позивачем за вказаним договором, у розмірі 3 350 грн. 00 коп.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричиняє заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Таким чином, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Суд вважає, що в даному випадку вищевказані дії відповідача завдали позивачу негативних психоемоційних змін, а відтак спричинили моральну шкоду. Разом із цим, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та враховуючи конкретні обставини справи, глибину та тривалість таких страждань, з урахуванням принципу розумності та справедливості і вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає лише частковому задоволенню у розмірі 1 000 грн. 00 коп..
В решті позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 25 000 грн. 00 коп. суд відмовляє з огляду на надмірність таких вимог, та звертає увагу на недоведеність позивачем моральних страждань у тому обсязі, який би зумовлював стягнення такої значної компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
В даному випадку, судові витрати по справі складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вказує про наступне.
Так, позивачем в межах розгляду даної справи заявлено до стягнення понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 28 500 грн. 00 коп.
На підтвердження понесених позивачем витрат, суду надано Договори про надання юридичних послуг ЮБ -150 від 23.10.2021 року, ЮБ 245 від 21.11.2021 року.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.
Так само, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України , від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України , від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України , від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що вони не містять акту виконаних робіт, який згідно розділу 3 вказаних договір має засвідчувати факт надання правничої допомоги позивачу, а надані копії квитанцій взагалі не містять призначень платежу та відомостей ким здійсненні відповідні оплати на рахунки ТОВ «ЮЦ Бастіон права».
Відтак, суд зазначає про відсутність в матеріалах справи належного документального підтвердження факту надання правничої допомоги у її обсязі, що визначений вказаними договорами, витрат на правничу допомогу, а також розрахунку цих витрат.
З цих підстав, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення судового збору, суд зазначає про таке.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати по справі у вигляді судового збору необхідно віднести на рахунок держави.
Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача пропорційно до розміру таких вимог підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 417 грн. 97 коп., а решту судових витрат в частині сплати судового збору за вимоги, в задоволені яких відмовлено слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6,16, 202, 215, 217, 627, 628, 837, 857, 858 ЦК України, ст. ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів задовольнити частково.
2. Розірвати Договір № 822156 від 23.08.2021 року, що був укладений між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
3. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти сплачені за Договором № 822156 від 23.08.2021 року у розмірі 3 350 (три тисячі триста п`ятдесят) грн. 00 коп.
4.Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
5. В задоволені решти позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити.
6. В частині вимог щодо присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 500 грн. 00 коп. відмовити.
7. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 417 грн. 97 коп.
8. Судові витрати в частині сплати судового збору за вимоги, в задоволені яких відмовлено слід віднести на рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.