Справа № 579/958/13-ц
УХВАЛА

І МЕ НЕ М У КР АЇ НИ

20 грудня 2022 року Кролевецький районний суд Сумської області під головуванням судді Придатка В.М., за участю секретаря судового засідання Клишкової Ю.В., скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника за довіреністю Ржанова О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: державний виконавець Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренко Д.А. на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №50365429, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Кролевецьким районним судом Сумської області, та на постанову державного виконавця про стягнення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у розмірі 82406,41 грн,

В С Т А Н О В И В:

До Кролевецького районного суду Сумської області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні № 50365429 від 03.03.2016р., якою просить:

- поновити боржнику ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні № 50365429 від 03.03.2016р. щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 82 406,41 гривень за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки; про визнання незаконною та скасування постанови від 16.12.2020р. державного виконавця державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича про накладення штрафу па ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості - 82 406,41 гривень за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки;

- визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні № 50365429 від 03.03.2016р. щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 82 406,41 гривень за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки;

- визнати незаконною та скасування постанови від 16.12.2020р. у виконавчому провадженні № 50365429 від 03.03.2016р. державного виконавця державного виконавця Голосіївського районного від ділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича про накладення штрафу на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості - 82 406,41 гривень за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на таке.

На примусовому виконанні Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий 14.08.2013 Кролевецьким районним судом Сумської області у справі №579/958/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 (надалі за текстом також - скаржник, боржник) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, починаючи з 21.03.2013 р.

23.09.2022р. при ознайомленні ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження, скаржнику стало відомо, що 16.12.2020 р. державний виконавець Голосїївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушніренко Д. А. виніс постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 82406,41 грн у порядку ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

При складенні зазначеної постанови допущено ряд порушень чинного законодавства про виконавче провадження.

Так, в оскаржуваній постанові вказано, що з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання у боржника ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 16.12.2020р. за період з 12.09.2014 р. по 01.12.2020 р. складає суму 164812,82 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки. Однак при цьому в самій постанові вказано, що виконавче провадження ВП №50365429 відкрито лише 21.03.2016 року.

Відтак постанова суперечить як ч.4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, згідно з якою, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, так і п.8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, за яким постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Крім того, станом на дату винесення оскаржуваної постанови, тобто 16.12.2020р., у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість у розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три роки, що підтверджується постановою 27.03.2019 р. про скасування заходів примусового виконання у зв`язку із погашенням заборгованості.

Також посилався на те, що державним виконавцем не враховано, що ОСОБА_1 надавалися значні суми колишній дружині у добровільному порядку, і на те, що, хоча у зв`язку з виникненням у боржника заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем 16.12.2020 року було складено розрахунок заборгованості по аліментам станом на вказану дату. Відповідно до зазначеного розрахунку загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 16.12.2020 року складає 164812,82 грн.

На підставі складеного розрахунку заборгованості по аліментам державний виконавець, керуючись статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виніс постанову від 16.12.2020 року, якою на боржника було накладено штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, тобто сума штрафу склала 82406,41 грн.

Про складання вищезазначеного розрахунку заборгованості по аліментам та винесення постанови від 16.12.2020 року про накладення штрафу у розмірі 82406,41 грн боржнику стало відомо лише після особистого ознайомлення ним 23.09.2022 року з матеріалами виконавчого провадження №50365429.

Зазначену позицію скаржник ОСОБА_1 та представник скаржника ОСОБА_4 підтримали і у судовому засіданні, де наголошували на суперечностях у датах відкриття виконавчого провадження, пояснивши, що власне постанова про відкриття виконавчого провадження №50365429 датована 03.03.2016, що не співпадає як із зазначеною датою відкриття провадження 21.03.2016 в оскаржуваній постанові, так і з визначеним державним виконавцем початком обрахування заборгованості 12.09.2014 року. Наполягали, що винісши постанову безпосередньо в той же день, що і здійснено розрахунок заборгованості, державний виконавець позбавив скаржника можливості оскаржити розрахований розмір заборгованості та надати докази сплати аліментів також у добровільному порядку, що мало вплинути на остаточний розмір заборгованості, істотно її зменшивши. Повідомили, що при ознайомленні боржника з матеріалами виконавчого провадження було виявлено, що матеріали не оформлені, не прошиті, не описані, а постанова про накладення штрафу від 16.12.2020, розміщена у матеріалах, не містить підпису та відбитка печатки відділу. Окрім того, просили врахувати, що у травні 2021 року скаржник сплатив заборгованість по аліментам у повному обсязі у розмірі 175878,10 грн.

Державний виконавець Кушніренко Д.А. про час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку, заяв та клопотань суду не надав, причини неявки не повідомив, матеріалів виконавчого провадження суду не надав.

Стягувач у виконавчому провадженні №50365429, ОСОБА_5 звернулася до суду з письмовими поясненнями відносно скарги та заявлених скаржником ОСОБА_1 вимог, у якій заперечувала проти задоволення скарги з таких підстав.

Вважала безпідставним поновлення пропущеного строку на оскарження постанови державного виконавця, оскільки у позовній заяві до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину(справа № 579/1045/21) особисто вказала на постанову державного виконавця від 16.12.2020 р. про застосування штрафу до ОСОБА_1 , а копії позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, в тому числі з копією постанови від 16.12.2020 р., та іншими документами в копіях Кролевецьким судом 13.07.2021 р. були надіслані рекомендованим листом з повідомленням ОСОБА_1 за місцем його проживання, ОСОБА_1 отримані особисто 20.07.2021 р. за місцем проживання, про що свідчить його особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення Кролевецьким районним судом 13.07.2021 року. Саме від цієї дати на думку стягувача, і має відраховуватися встановлений законом 10-денний строк на оскарження постанови державного виконавця.

Також заперечувала проти визначення дати 01.03.2016 як дати початку періоду для розрахунку заборгованості, як вважав вірним скаржник, оскільки нею як стягувачем виконавчий документ- виконавчий лист вперше пред`явлений до примусового виконання 14.08.2013 році до Голосіївського РВДВС. Згідно розрахунку заборгованості від 21.07.2022 року заборгованість станом на 12.09.2014 р. становить 18 841,53 грн. і з 12.09.2014 р, державним виконавцем нараховується заборгованість у зв`язку з несплатою аліментів боржником ОСОБА_1 .

Вважала незаконною і такою, що не повинна прийматися до уваги судом, постанову від 27.03.2019 р. про скасування заходів примусового виконання, у якій не вказаний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 27.03.2019 р. і дата погашення боржником ОСОБА_1 наявної заборгованості.

Крім того, вважала, що обраний скаржником спосіб оскарження постанови про накладення штрафу, не відповідає процесуальному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий 14.08.2013 Кролевецьким районним судом Сумської області у справі №579/958/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 (надалі за текстом також - скаржник, боржник) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, починаючи з 21.03.2013 (а.с.12-13).

27.03.2019 р. державний виконавець Голосїївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучок М.М. виніс постанову у вказаному виконавчому провадженні про скасування заходів примусового виконання щодо боржника ОСОБА_1 , виключення боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_6 станом на 27.03.2019 у повному обсязі. Вказана постанова в установленому порядку ніким не оскаржувалася і набрала законної сили (а.с.14-15).

16.12.2020 р. державний виконавець Голосїївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушніренко Д. А. виніс постанову у вказаному виконавчому провадженні про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 82406,41 грн у порядку ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10-11).

Скаржник, що не надав власні доходи хоча про необхідність надання відповідної інформації йому біло повідомлено, а отже не виконав вимоги Закону України «Про виконавче провадження», які покладено саме на сторін виконавчого провадження.

Боржником державному виконавцю не надавались довідки з місця роботи, у зв`язку із чим здійснюючи розрахунок заборгованості по аліментам виконавець вірно виходив із даних Головного управління статистики у місті Одесі щодо середньомісячної заробітної плати. Таким чином, боржник був попереджений про відповідальність та наслідки несвоєчасного повідомлення державної виконавчої служби про сплату аліментів.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено. ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 71 Закону №1404-VІІІ передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини третьої цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VІІІ від 03 липня 2018 року (далі Закон № 2475-VІІІ) статтю 71 Закону №1404-VІІІ доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: 14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Законом № 2475-VІІІ частину четверту статті 11 Закону № 1404-VIII викладено в наступній редакції: Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» набрав чинності 28 серпня 2018 року.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Тобто зазначена норма містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

В той же час суд звертає увагу на те, що численні розбіжності у датах відкриття виконавчого провадження викликають сумніви у правомірності та дотриманні вимог чинного законодавства при винесенні постанови, безвідносно початку обрахування періоду виникнення заборгованості.

Щодо посилання скаржника на добровільну оплату ним сум ОСОБА_5 у рахунок аліментів, суд констатує таке.

Відповідно до ч. 3 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень «у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження».

Слід звернути увагу, що ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже, вбачається, що законом не обмежено боржника у праві щодо самостійного виконання рішення. При цьому, однак, встановлено обов`язок, в тому числі стягувача, повідомляти виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 448, 449 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Боржник ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав лише 23.09.2022 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження безпосередньо у відділі ДВС.

Посилання стягувача ОСОБА_5 на те, що копію постанови про накладення штрафу скаржник отримував раніше у складі пакету документів, доданих до позовної заяви у іншій цивільній справі, суд не розцінює як доказ своєчасного повідомлення скаржника державним виконавцем про винесення вказаної постанови, оскільки саме до обов`язків державного виконавця відносилося направлення такої постанови сторонам виконавчого провадження у відповідності до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується обраного скаржником способу захисту своїх прав, суд наголошує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, прийнятій до передачі справи на розгляд об`єднаної палати, у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19, розглядався зазначений вище спір саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів. Оскарження розрахунку заборгованості за аліментами та рішень, що випливають з такого розрахунку, здійснюється шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Відповідний висновок подано у постанові КЦС ВС від 15.07.2020 у справі №645/563715-ц.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 82, 261, 354, 447-453 ЦПК України СУД,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: державний виконавець Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренко Д.А. на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №50365429, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Кролевецьким районним судом Сумської області, та на постанову державного виконавця про стягнення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у розмірі 82406,41 грн, - задовольнити.

Поновити боржнику ОСОБА_1 строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні №50365429 від 03.03.2016 року.

Визнати незаконними і протиправними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні №50365429 від 03.03.2016 року щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 82406,41 грн за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Визнати незаконною і скасувати постанову від 16.12.2020 року державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні №50365429 від 03.03.2016 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості - 82406,41 грн за несплату заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй відповідної ухвали суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 26.12.2022.

СуддяВ. М. Придатко