Справа № 683/1961/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сакенова Ю.К.

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кріля В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу №683/1961/18, №2/683/315/2022 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та із врахуванням збільшених позовних вимог, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.08.2016 року на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,071 га, кадастровий номер :12:002:0038, що розташовані по АДРЕСА_2 .

В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина в склад якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними прибудовами та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,071 га, кадастровий номер :12:002:0038, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Майно належало померлій на підставі рішення Старокостянтинівського районного народного суду від 30.12.1957 року. Інша 1/2 частина вищевказаного будинку належала її синові - ОСОБА_6 , який для позивача був дядьком, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.02.1986 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 серпня 1982 року ОСОБА_5 було складено заповіт в якому зазначено, що на випадок її смерті половину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_2 , заповідає ОСОБА_1 . Заповіт ніким не оспорювався.

15 серпня 1986 року ОСОБА_1 написав через П`яту Запорізьку державну нотаріальну контору до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

29 серпня 1986 року в Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі в Книгу обліку і реєстрації спадкових справ внесено запис про заведення спадкової справи №225 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини на майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, через сімейні обставини та грошову скруту, ОСОБА_1 до цього часу не було отримано про право на спадщину.

Скориставшись тим, що ОСОБА_1 тривалий час не оформляв спадщину та мешкає у м. Запоріжжі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 04.06.2014 року, подали до суду позов про встановлення факту належності рішення Старокостянтинівського районного народного суду від 30.12.1957 року ОСОБА_5 , встановлення прийняття спадщини ОСОБА_6 майна, що належить ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання за кожною із них в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , прав власності, на успадковане, але не переоформлене майно по 1/2 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташовані по АДРЕСА_1 .

При подачі заяви до суду, позивачі навмисно не залучили ОСОБА_1 до справи в якості співвідповідача чи третьої особи, та не повідомили суд про існування заповіту, хоче про це знали.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 15.07.2014 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Старокостянтинівської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факт прийняття спадщини та визнання власності на спадкове майно було задоволено в повному обсязі. Так, встановлено факт належності рішення Старокостянтинівського районного народного суду від 30.12.1957 року ОСОБА_5 ; встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 майна, яке належало ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , право власності на успадковане, але не переоформлене майно по 1/2 частині житлового будинку відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що про існування вищевказаного рішення суду від 15.07.2014 року, офіційно взнав лише у 2017 році.

А тому, позивач та його представник 15.01.2018 року подали апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_6 майна, яке належить ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , право власності на успадковане, але не переоформлене майно по 1/2 частині житлового будинку відповідною часткою господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 , оскільки позивачі приховали від суду факту існування заповіту, який був складений 27.08.1982 року його бабою ОСОБА_5 .

Однак, 22.03.2018 року постановою апеляційного суду Хмельницької області, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника задоволено частково. Так, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15.07.2014 року скасовано та в частині позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно ухвалено нове рішення, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Старокостянтинівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_6 майна, після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за кожною з позивачів в порядку спадкування право власності по 1/2 частці житлового будинку господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_2 , відмовлено.

Провадження в справі за позовними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення Старокостянтинівського районного народного суду Хмельницької області від 30.12.1957 року закрито.

На даний час постанова апеляційного суду Хмельницької області від 22.03.2018 року являється чинною та в касаційному порядку не скасована.

В ході розгляду справи, апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживали разом в АДРЕСА_1 .

Рішенням Старокостянтинівського районного народного суду Хмельницької області від 30.12.1957 року ОСОБА_5 із майна, що належало ОСОБА_7 виділено половину хати, половину сараю та половину льоху. В подальшому у вказаному будинку ОСОБА_5 проживала з своїм сином ОСОБА_6 , однак свідоцтво про право власності на свою 1/2 частинку спірного будинку за життя не оформила.

Таким чином позивач вважає, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_5 , а відповідно її син ОСОБА_6 в силу заповіту та згідно норм Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, за наявності спадкоємця за заповітом при відсутності у нього права на обов`язкову частку у спадщині не є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Разом з тим, незважаючи на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна за заповітом померлої ОСОБА_5 , однак, у встановленому законом порядку, свідоцтво про право на спадщину за заповітом в Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі, отримати не може, у зв`язку з тим, що баба ОСОБА_5 не оформила свідоцтва про право власності на свою 1/2 частинку спірного будинку.

У зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно померлої ОСОБА_5 на 1/2 частину вказаного будинку, а також те, що право власності, на вищевказане спадкове майно, не визнається відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який придбав житловий будинок та земельну ділянку у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30.08.2016 року, які мали на день укладання договору купівлі-продажу, рішення суду про визнання право власності за ними та свідоцтва про право власності за законом і являлися власниками по 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звертається за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сакенов Ю.К. просить задовольнити позовні вимоги позивача, а саме визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.08.2016 року на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,071 на, кадастровий номер :12:002:0038, розташовані за адресом: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кріль В.Я. просив відмовити в задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, і від них не надходили клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача Старокостянтинівської міської ради також не з`явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15.07.2014 року, яке набрало законної сили 28.07.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало на праві власності, в рівних частках кожній, житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, за адресом: АДРЕСА_2 .

30 серпня 2016 року укладено договір купівлі-продажу з однієї сторони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як продавцями, та з другої сторони ОСОБА_2 , як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1416.

Згідно п. 1 та п. 3 договору купівлі-продажу продавці передають житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 0,071 га, кадастровий номер :12:002:0038, за адресою: АДРЕСА_2 у власність покупця, а покупець приймає у власність вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і сплачує за нього грошову суму в розмірі, визначеному в цьому договорі.

Житловий будинок з надвірними будівлями, що відчужується за цим договором належить продавцям, в рівних частках кожному, на праві приватної власності на підставі Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницька область від 15.07.2014 року. Право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві власності на відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване 14.10.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 28087722, виданим 14.10.2014 року реєстраційною службою Старокостянтинівького районного управління юстиції Хмельницької області, згідно якого: номер запису про реєстрацію права власності: 7329721, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08. Право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку у праві власності на відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване 15.10.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 28098646, виданим 15.10.2014 року реєстраційною службою Старокостянтинівького районного управління юстиції Хмельницької області, згідно якого: номер запису про реєстрацію права власності: 7332569, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08.

На час укладення договору купівлі-продажу, рішення суду від 15.07.2014 року не було скасоване та ніким не оспорювався.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки ОСОБА_2 передав обумовлену суму, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , натомість передали ОСОБА_2 майно та документи на нього.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_2 зареєстровано 30.08.2016 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , згідно якого: номер запису про реєстрацію права власності: 16193030, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто на час укладення правочину ОСОБА_2 був добросовісним набувачем та у встановленому законом порядку оформив своє право власності на спірне майно.

За таких встановлених обставин, суд, вирішуючи позов ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, вважає, що зміст оспорюваних правочинів не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особи, які його вчиняли, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

При цьому суд виходить з того, що вирішуючи спір про визнання правочину недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину (договір купівлі-продажу) недійсними на момент його вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Вирішуючи даний спір по суті, суд не вбачає порушення норм законодавства на момент укладення оспорюваного правочину, оскільки матеріали справи свідчать про те, що спірний правочин вчинений з метою настання правових наслідків, які виникають при укладанні договору купівлі-продажу майна, які передбачені ст. 655 ЦК України.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено обставин на які він посилався як на підставу задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Таким чином, враховуючи, що позивач не довів підстав свого позову про визнання недійсність правочину, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договор купівлі-продажу від 30.08.2016 року на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,071 на, кадастровий номер :12:002:0038, розташовані за адресом: АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Крім того, ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.08.2018 року з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно: на 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2016 року.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У зв`язку з відмовою в задоволені позову заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.08.2018 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 203, 215, 626, 638, 655 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна - відмовити в повному обсязі.

Скасувати арешт на Ѕ частини будинковолодіння АДРЕСА_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2016 року, накладеного ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживаючого: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

Відповідачі: Старокостянтинівська міська рада, місце знаходження: 31100, вул. К. Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, ;

ОСОБА_3 , проживаюча: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_4 , проживаюча: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 01 липня 2022 року.

Суддя: