Провадження № 2/761/2026/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.

при секретарі: Любченко Б.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача-1 ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача про зміну предмету позову цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадковому майні,

в с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником позивача подана заява про зміну предмету позову. Заява обґрунтована тим,що звертаючись до суду із позовом, позивач заявив зокрема вимогу про визнання за позивачем права власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки вказана квартира була набута у власність відповідачем за час перебування у шлюбі з померлим ОСОБА_4 , а тому Ѕ частка померлого має входити до складу спадщини. Однак 07. 09.2022р. згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна квартира 18.05.2019року була відчужена відповідачем-1 за договором дарування ОСОБА_5 . У зв`язку з цим, позивач вирішив змінити свою вимогу у частині визнання права власності на 1/8 частку у спірній квартирі на вимогу про матеріальну компенсацію вартості такої частки.

Одночасно, представник позивача просить поновити пропущений строк з поважних причин.

У судовому засіданні представник відповідача-1 заперечував проти залучення заяви про зміну предмету позову. Інші сторони у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали поданої заяви заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основним принципом цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який полягає у тому, що зацікавлена особа вільно розпоряджається своїми матеріальними та процесуальними правами, а відтак позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

Із змісту частин 2, 3 статті 49 ЦПК України вбачається, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір попередньо поданих вимог майнового характеру, відповідно заявленої ціни позову.

Крім того, загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Як вбачається із змісту заяви, позивач змінює предмет позову а саме у частині позовних щодо визнання права власності на /8 частину квартири АДРЕСА_1 , просить змінити на стягнення із відповідача-1 на користь позивача компенсацію вартості 1/8 частки цієї квартири у розмірі 1114779,37 грн. При цьому, підстави позову позивач не змінює. Проте, подана заява з пропущенням процесуального строку, оскільки ухвалою суду від 05.10.2021р. підготовче провадження закрито.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05ю1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Іліан проти Туреччини» вказано, що правило встановлення обмежень до суду з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 127 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним та враховуючи обставини справи, а саме, що про вказані обставини сторона позивача дізналась вже після закриття підготовчого провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновити їх.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 49, 127 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання про визнання причин пропуску строку на подання заяви про зміну предмету позову визнати поважними та поновити процесуальний строк.

Прийняти до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову від 08.09.2022 р.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали для подання відзиву на позовну заяву з врахуванням зміни предмета позову. Відповідно до вимог ч.4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь на відзив, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення її вступної та резолютивної частин.

Суддя: