КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 355/1302/20
провадження № 22-ц/824/6777/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Пітенко І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Баришівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Каратиш Юлії Валеріївни на рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року в складі судді Червонописького В. С.,

встановив:

21.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого залишилась спадщина.

Зазначила, що з 27.02.2004 та на час відкриття спадщини вона була непрацездатною особою. У зв`язку з хворобою та юридичною необізнаністю вона вчасно не подала заяви про отримання обов`язкової частки у спадщині.

Її брат ОСОБА_3 на цей час відмовляється від прийняття своє частки на її користь.

07 вересня 2016 року її сестра ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. При поданні заяви вона зазначила, що інших спадкоємців немає.

Про вказані дії відповідача їй стало відомо 22 серпня 2019 року з відповіді Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області, а тому строк позовної давності нею пропущено не було.

Оскільки на час відкриття спадщини вона була непрацездатною особою, просила визнати за нею право на обов`язкову частку у розмірі Ѕ частки спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Перемога Баришівського району Київської області.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

11.02.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Каратиш Ю. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову частково. Визнати за позивачем право на обов`язкову частку у розмірі 1/6 всього спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свої доводи мотивує тим, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало те, що все майно спадкодавця прийнято у спадщину за заповітом відповідачем. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку прийняття спадщини не виносилась, тому підстави для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на даний час відсутні.

В порушення вимог ст. 1300 ЦК України нотаріусом не запропоновано відповідачці внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, а лише надано роз`яснення про прийняття спадщини ОСОБА_2 .

Винесення рішення про право на обов`язкову частку у спадщині не позбавляє нотаріуса права винести рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку прийняття спадщини, що в майбутньому може слугувати підставою для звернення до суду з новим позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вважає, що в даному випадку суд вийшов за межі позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачкою невірно визначено розмір обов`язкової частки, а тому просила задовольнити її позовні вимоги частково.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначила, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини більше ніж через три роки після смерті батька, на час відкриття спадщини з батьком не проживала, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. Позивачкою не надано належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Каратиш Ю. В., а також ОСОБА_3 просили розгляд справи провести без їх участі, а також участі ОСОБА_1 (а.с. 178, 180).

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в які просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 159).

Баришівська державна нотаріальна контора при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.163).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 1241 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( частина третя статті 1272 ЦК України).

Судом встановлено, що 23 жовтня 2009 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори Тищенко Н. В. за № 1936, за яким на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.70).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років помер ОСОБА_5 , про що 04 травня 2016 року складено відповідний актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 05 квітня 2018 року Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ( а.с. 9).

07 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 ( а.с.63).

28 лютого 2017 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Малиновською Н. В. ОСОБА_6 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.72); земельну ділянку площею 2,4187 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради, діл.209, кадастровий номер :25:099:0209 (а.с.74); земельну ділянку площею 0,7874га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради, діл.237, кадастровий номер :25:081:0011 (а.с.76).

18 серпня 2017 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Малиновською Н. В. ОСОБА_6 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2012га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться АДРЕСА_1 , кадастровий номер :25:017:0014 (а.с.78).

13.08.2019 нотаріус Баришівської районної державної нотаріальної контори Малиновська Н. В. повідомила, що 13.08.2019 за вх.№485/01-16 отримала заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 . Також повідомила, що 07.09.2016 ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті її батька ОСОБА_5 . При подачі заяви заявила, що інших спадкоємців немає. Свої спадкові права ОСОБА_2 реалізувала шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину (а.с. 13).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини з ним не проживала, заяву про прийняття спадщини після його смерті у визначений законом строк не подала.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку в Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування" з 27.02.2004 (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання за позивачкою права на обов`язкову частку у спадщині, суд першої інстанції виходив з того, що остання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживала, у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала, а тому вважається такою, що її не прийняла. З позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 до суду не зверталась.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на правильному застосовуванні норм матеріального права, оскільки лише після визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України та в подальшому вирішувати питання про внесення змін до виданих свідоцтв про право на спадщину, або видачу нових свідоцтв про право на спадщину.

З огляду на те, що ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину, правові підстави для визнання за нею права на обов`язкову частку у спадщині відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення права ОСОБА_1 на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька відбулося не внаслідок того, що з заявою про прийняття спадщини вона звернулась через три роки після смерті спадкодавця, а внаслідок не включення її до кола спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, є необґрунтованими.

До першої черги спадкоємців ОСОБА_1 , як дочка спадкодавця, віднесена в силу закону ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Заперечень відповідача з приводу тієї обставини, що ОСОБА_1 є повнолітньою непрацездатною дочкою спадкодавця, яка незалежно від змісту заповіту мала б право на обов`язкову частку у спадщині у випадку своєчасного подання заяви про прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції помилково зазначено про те, що для даних правовідносин законом визначена спеціальна позовна давність, яка становить 6 місяць, а не загальна позовна давність, встановлена ст. 256 ЦК України.

Строк для прийняття спадщини - це строк, протягом якого існує саме право на спадщину.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строк прийняття спадщини і строк позовної давності є різними за своєю природою, вони істотно різняться і за наслідками спливу.

Закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини тягне за собою втрату права на неї, однак з цього часу розпочинається не початок перебігу строку позовної давності, а у спадкоємця виникає право на визначення у судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, допущене неправильне тлумачення закону у вказаній частині не призвело до неправильного вирішення справи,

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Каратиш Юлії Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк