Провадження №2/932/484/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» лютого 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Цитульського В.І.

секретаря судового засідання Мудраченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Дніпрі справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

29 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.06.2008 в розмірі 5598,95 грн., який укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.06.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та ОСОБА_3 , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 23.06.2008 не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5598,95 грн.

Зазначає, що 06.03.2014 на виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, було направлено претензію кредитора до Першої дніпровської державної нотаріальної контори, та 09.04.2014 ними отримано відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори.

Відповідачам у справі 15.07.2018 позивачем було направлено листи-претензії, в яких позивач пред`явив свої вимоги про сплату боргу за вказаним кредитним договором, на яку останніми ніяких дій виконано не було, тому враховуючи зазначене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.06.2008 у розмірі 5598,95 грн., яка складається з наступних сум: 5456,97 грн. Заборгованість за кредитом, 141,98 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1762,00 грн. судового збору.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавали. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 для розгляду цивільної справи визначено суддю Цитульського В.І., який ухвалою від 17 лютого 2021 року прийняв цивільну справу до провадження та постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із копії укладеної та підписаної 23.06.2008 ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який останній раз 01.11.2019 було зменшено до 0,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с. 131).

Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 за період з 27.06.2008 по 30.09.2014, з якої вбачаються операції за картками, а саме зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо (а.с. 126-129).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19)

Позичальник ОСОБА_3 у повному обсязі не виконав взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором № б/н від 23.06.2008, станом на дату смерті заборгованість за кредитом складає 5598,95 грн., з них: 5456,97 грн. Заборгованість за кредитом, 141,98 грн. заборгованість за відсотками.

26 лютого 2014 року позивачем було направлено претензію кредитора за вих. № SAMDN50ОТС000790318 від 26.02.2014 до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включаючи кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с. 26).

Банком отримано відповідь від Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що за заявою-претензією Банку з вимогами до спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена спадкова справа за реєстраційним №1154/2013 та зміст листа-претензії доведено до відома спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с. 28).

23 травня 2018 за вих. № SAMDN50ОТС000790318 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено листи-претензії з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.06.2008, який укладений між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29,30).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини.

Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Одразу після того, як кредитор дізнався, що його боржник помер, він зобов`язаний звернутись з претензією кредитора до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа. Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса на момент звернення не відкрита, кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та ін.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962цс16.

В даному випадку, спадкова справа була заведена у Сьомій Дніпровській державній нотаріальній конторі №1154/2013 та претензії кредитора зареєстровано за №765 від 24.04.2014 та долучено до матеріалів спадкової справи, сповіщено спадкоємців.

У відповідності до вимог ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, згідно із ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження 61-27515св18).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості із спадкоємця боржника є обґрунтованими.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 звернулася із заявою в якій просила застосувати строк позовної давності.

У даній справі, позивачу було достеменно відомо про смерть боржника ОСОБА_3 30 жовтня 2013 року, про те що року заведена спадкова справа та в квітні 2014 року сплив шестимісячний термін для вступу у спадщину, однак 29.12.2018 позивач АТ КБ «ПриваБанк» звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення боргу кредитором із спадкодавця.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Крім того, смерть позичальника у цій справі не припиняє зобов`язання за кредитним договором.

У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).

Позивач у відзиві на заяву про застосування строків позовної давності посилається на п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, зазначаючи, що строк позовної давності був збільшений до 50 років.

Разом з тим, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між банком та боржником, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання анкети-заяви.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5598,95 грн., у зв`язку з застосуванням строку позовної давності.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 608, 1216, 1218, 1231, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І. Цитульський