Справа № 293/1132/22
Провадження № 2-о/293/34/2022
УХВАЛА

03 серпня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

розглядаючи справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 .)

заінтересовані особи:

1. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

2. Служба у справах дітей Черняхівської селищної ради Житомирської області (майдан Рад,1, смт Черняхів, Житомирська область)

про видачу обмежувального припису

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Черняхівського районного суду Житомирської області з заявою про видачу обмежувального припису, за змістом якої просить:

- видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Китайської Народної Республіки № НОМЕР_1 , виданий Управлінням міграційного контролю при Міністерстві громадської безпеки 23 листопада 2015 року, на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ня; відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою проживання матері ОСОБА_1 , - ОСОБА_5 : АДРЕСА_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , та її малолітніх доньок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якщо останні за власним бажанням перебувають або перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з ОСОБА_1 , та з її малолітніми доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Суд, оглянувши подану заяву встановив, що заява подана із порушеннями вимог ст. ст. 175, 350-1, 350-4, 350-6 ЦПК України , виходячи з наступних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", яким визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Статтею 350-2 ЦПК України встановлено вичерпний перелік осіб, які можуть бути заявниками у даній категорії справ.

Зокрема, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про видачу обмежувального припису, судом враховується, що вона повинна відповідати загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим Главою 13 ЦПК України.

Так, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції (ст. 350-3 ЦПК України).

Зі змісту поданої заяви видно, що питання щодо встановлення обмежувального припису стосується у тому числі малолітніх дітей заявника, які у свою чергу не зазначені як заінтересовані особи через свого законного представника.

Заявником вказаних вимог не дотримано, та не визначено статус сторін, у зв`язку з чим необхідно уточнити коло осіб, зазначивши заінтересованих осіб у відповідності до приписів ст. 350-3 ЦПК України.

Водночас відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вказані вимоги корелюють з приписами п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, відповідно до яких у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Натомість, заявник крім витягу з ЄРДР та листа Коростишівської окружної прокуратури не долучила доказів вчинення стосовно неї та її малолітніх дітей домашнього насильства. З доданих заявником доказів неможливо встановити факт, який не підялгає доказуванню, вчинення заінтересованою особою дій домашнього насильницького характеру щодо заявника таїї неповнолітніх дітей.

Крім того відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Натомість у заяві про видачу обмежувального припису заявником також не конкретизовано форму домашнього насильства, не додано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є особою, стосонов якого у розумінні норм Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та приписів глави 13 ЦПК України може бути застосований обмежувальний припис, з огляду на те що заявник стверджує, що не проживала не проживає та не перебувалал у шлюбі з заінтересованою особою.

Крім того, у порушення ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявником не зазначено підтвердження про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10).

Водночас відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Зявником заінтересованою особаю зазначено ОСОБА_2 , який є громадянином Китайської Народної Республіки, що підтверджується копією паспорту.

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

Такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано.

Заявник вказує у заяві лише останнє відоме місце реєстрації ОСОБА_2 , при цьому не долучаючи до матеріалів заяви будь-яких доказів того, що останній на території України має має місце проживання або місцезнаходження (посвідка про тимчасове проживанняна території України).

Відповідно до статті 190 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Тобто, у разі відкриття провадження за даною заявою суд зобов`язаний невідкладно надіслати заінтересованій особі копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію заяви з копіями доданих до неї документів.

Згідно зі статтею 498 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Статтями 4 та 5 Конвенції передбачено, що установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції. Установи юстиції надають правову допомогу й іншим установам по справах, зазначеним у пункті 1 цієї статті. При виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Центральним органом, відповідальним за виконання міжнародних договорів України у сфері правових відносин і правової допомоги у цивільних справах, є Міністерство юстиції України.

Частиною першою статті 10 Конвенції встановлено, що запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Разом з тим, пунктом 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 (далі - Інструкція), визначено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Враховуючи те, що підготовка даної справи до судового розгляду буде проводитися з застосуванням положень зазначеної Інструкції, у разі відкриття провадження у справі, в порядку підготовки справи до судового розгляду, судом буде направлятися до компетентного органу за місцем знаходження ОСОБА_6 про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій, у разі якщо заявником не буде підтверджено належними доказами факт реєстрації заявника на території України.

Отже, заявнику потрібно підтверждити факт реєстрації або місця знаходження заінтересованої особи на території України.

Суд зауважує, що додержання процесуальної форми і змісту заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що визначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України заявник після усунення недоліків визначених у заяві надати суду відповідну заяву, її копії, та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 350-4, 352, 353, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

2. Строк для усунення недоліків встановити п`ять днів днів з дня отримання даної ухвали.

3. Роз`яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 03.08.2022

Суддя Людмила ЛОСЬ