Головуючий у І інстанції Калініченко О.Б.
Провадження №22-ц/824/5487/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просила про його задоволення, посилаючись на те, що 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис № 3715 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 60005 від 25.09.2012 року, з усіма додатками та додатковими угодами, у розмірі 99 833,33 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 51 522,78 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 35 210,21 грн., суми заборгованості за штрафними санкціями - 12 800,34 грн., суми плати за вчинення виконавчого напису 300 грн.

Позивач зазначила, що 25 вересня 2012 року між нею, ОСОБА_1 , та ПАТ "Астра Банк" було укладено кредитний договір №60005, за умовами якого позивачці було надано кредит у сумі 76 660,00 грн. на придбання автомобіля Gelly МК- Cross, легковий хетчбек-В 2012 року випуску.

На протязі тривалого періоду позивачкою вчасно та в повному обсязі сплачувалися кошти за умовами Договору, але в 2015 році ПАТ "Астра Банк" було ліквідовано, нового кредитора не було, жодних повідомлень чи листів стосовно сплати кредиту взагалі не надходило.

Разом з тим, 09 грудня 2020 року, невідомі особи, які представилися приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р та представниками Відповідача описали та забрали автомобіль позивача згідно акту опису та арешту майна від 09.12.2020 року.

В подальшому, позивачка написала заяву до приватного виконавця щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що 09.12.2020 року було відкрито виконавче провадження та відразу, без її повідомлення, описано та арештовано її майно. Більш того, приватним виконавцем було передано її автомобіль на реалізацію до ДП "СЕТАМ", про що свідчить акт про приймання-передавання майна.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису, не свідчать про безспірність суми заборгованості.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, відповідно до п.3.2.5. Договору у разі несплати або не повної сплати Позичальником суми у розмірі згідно п. 2.5. цього Договору протягом 30 днів, Банк направляє Позичальнику письмове Повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій.

При цьому, позивачем не було отримано жодних повідомлень чи листів від нових кредиторів для сплати коштів за кредит, а в зв`язку із ліквідацією банку, в якому вона отримала кредит, жодних рахунків для сплати за кредит у неї не було та немає.

Також позивач у позові зазначила, що Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 23 січня 2021 року відповідач в порушення наведених вище вимог законодавства, звернення стягнення на предмет застави Gelly MK-Cross, легковий хетчбек-В 2012 року випуску, реєстраційний номерНОМЕР_1 , не зареєстрував, повідомлення в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивачу не надсилав, лише 24.12.2020 року приватним виконавцем було зареєстровано обтяження на автомобіль.

Невиконання вимог реєстрації звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого з порушенням встановленого порядку, таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. , зареєстрований у реєстрі за № 3715.

Рішенням Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 29 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 3715, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за Кредитним договором № 60005 від 25 вересня 2012 року за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року в розмірі 99 833,33 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 51 522,78 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 35 210,21 грн., суми заборгованості за штрафними санкціями - 12 800,34 грн., суми плати за вчинення виконавчого напису 300 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, відповідач посилався на те, щопозивач ОСОБА_1 не спростовує наявності у неї непогашеної заборгованостіперед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», не надає жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б спірність заборгованості, зокрема, власного розрахунку заборгованості, квитанцій, які підтверджували б погашення заборгованості тощо. Таким чином, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. при вчиненні виконавчого напису № 3715 не було порушено вимог чинного законодавства.

Твердження Позивача, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості; не було надіслано повідомлень боржнику є припущенням і не має під собою належного правового обґрунтування.

Нормами чинного законодавства України, зокрема, не передбачено обов`язку нотаріуса повідомляти боржника про намір здійснення виконавчого напису на договорі. Крім того, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

У відзиві, що надійшов від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усенка М.М., останній просив залишити апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року - без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечила проти задоволення скарги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та просила рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 60005 (а.с.6-14), відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у сумі 76 660 грн., терміном з 25.09.2012 року по 25.09.2017 року. Сторони погодили щомісячну процентну ставку за користування кредитом - 5,55%, та комісію за обслуговування.

22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3715, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за Кредитним договором № 60005 від 25.09.2012 року, з усіма додатками та додатковими угодами, за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року в сумі 99 833,33 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 51 522,78 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 35 210,21 грн., суми заборгованості за штрафними санкціями - 12 800,34 грн., суми плати за вчинення виконавчого напису 300 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 цього Закону (у редакції, чинній на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 22.09.2020 року, тобто на момент, коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором № 60005 від 25.09.2012 року, який не є нотаріально посвідченим, що вбачається з його копії, наявної у справі.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що приватним нотаріусом виконавчий напис від 22.09.2020 року вчинено з порушенням вимог закону.

Крім того, питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, досліджувалось судом касаційної інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18).

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що за укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 кредитним договором, позивачу було надано кредит у сумі 76 660 грн., терміном з 25.09.2012 року по 25.09.2017 року. Сторони погодили щомісячну процентну ставку за користування кредитом - 5,55%, та комісію за обслуговування.

Сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року, тобто після закінчення строку кредитування, та складає 99 833,33 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 51 522,78 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 35 210,21 грн., суми заборгованості за штрафними санкціями - 12 800,34 грн., суми плати за вчинення виконавчого напису 300 грн.

Жодних розрахунків, виписок та інших документів, що підтверджують правомірність нарахування зазначених сум після закінчення строку кредитування, ні стороною відповідача, ні приватним нотаріусом надано не було.

Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Таким чином, зважаючи на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з недотриманням вимоги щодо безспірності заборгованості, та не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що напис вчинений з порушенням статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. За таких обставин обґрунтованим є і висновок суду про наявність підстав до задоволення позову та визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до незгоди відповідача з висновками суду та цитування норм діючого законодавства, що не являється підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: