Справа № 545/1914/21
Провадження № 2-п/545/9/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2022 року. Полтавський райсуд Полтавської області у складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

з участю секретаря - Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник відповідач у справі гр. ОСОБА_1 18.03.2022 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення ( а. с. 77- 83 ), посилаючись на те, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.12.2021 р. по справі № 545/1914/21 було задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та звернуте стягнення на заставлене майно за договором застави автотранспортного засобу № 415/1 К-Ф від 06.03.2008 року.

Відповідач дізнався про винесене заочне рішення тільки 17.02.2022 року, отримавши його текст засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією конверту та інформацією з сервісу АТ «Укрпошта» про рух вказаного поштового відправлення.

24.02.2022 року з метою підготовки та подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, представник відповідача - адвокат Тарасенко Р.В. звернувся до суду з заявою про надання матеріалів справи № 545/1914/21 для ознайомлення. Однак, ймовірно, в зв`язку з особливостями роботи суду в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, такі матеріали були йому надалі лише 17.03.2022 року, тобто поза межами, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, в зв`язку з чим строк на подання даної заяви був пропущений з поважних причин.

На виконання п. 3. ч. 2 ст. 285 ЦПК України повідомляє наступне.

В судові засідання, призначені по справі про які відповідач та його представник дізналися лише після ознайомлення зі справою, відповідач не міг з`явитись по незалежним від нього причинам, тому що не знав про час та місце їх проведення.

Відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка вірно зазначена і в позовній заяві, і в наявній в матеріалах справи відповіді органу місцевого самоврядування, наданій на запит суду ( найменування вул. Жовтневої змінене на вул. Центральну на виконання вимог нормативних актів щодо проведення декомунізації ). В зв`язку з цим відсутні передбачені ч. 10 ст. 187 ЦПК України підстави для виклику відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судові повістки та інші процесуальні документи відповідачу жодного разу не були вручені, відповідні повідомлення з пошти також не надходили. Відповідач також жодного разу не відмовлявся від отримання поштових відправлень, що надходили йому з суд та йому невідомі причини зазначення працівниками поштового оператора такої підстави невручення поштового відправлення як «відмова від отримання».

При цьому : 1) позивач, якому було відомо про час та місце розгляду справи жодного разу ні разу не повідомив відповідача про це; 2) відповідачу не байдужа участь у розгляді даної справи та результат її вирішення про що також свідчить факт подання даної заяви.

Викладені обставини свідчать про поважність причин неявки відповідача в судові засідання та неподання в зв`язку з цим відзиву на позов.

Що стосується заперечень проти позовних вимог позивача та доказів, якими вони обґрунтовуються, слід зазначити наступне :

1. Щодо порушення позивачем вимог процесуального закону при поданні позовної

заяви.

1.1. Як вбачається з матеріалів справи позивачем був сплачений судовий збір як за позовну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 907/9/17 зробила правовий висновок щодо сплати судового збору за подання позовної заяви про звернення стягнення на майно. У постанові від 26 лютого 2019 року зазначено, що наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

1.2. Відповідно до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві в змісті позовних вимог зазначене наступне : «звернути стягнення на заставлене за договором застави автотранспортного засобу від 22.10.2018майно...».

При цьому, всупереч вказаній нормі процесуального закону позивач не надав жодних доказів в підтвердження факту укладення договору застави автотранспортного засобу від 22.10.2018, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги є необгрунтованими.

2. Щодо порушення позивачем вимог матеріального права.

2.1. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.10.10 у справі № 2-591/10 вже було звернуте стягнення на спірне заставлене майно.

Позивач, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, який було задоволено вказаним судовим рішенням, використав наявне в нього право на погашення заборгованості, що виникло у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, та звернув стягнення на заставлене майно.

Повторне звернення стягнення на одне й те саме майно з одних і тих самих підстав нормами чинного законодавства не передбачено.

Оскільки вже існує рішення про звернення стягнення на предмет застави, тому вимоги, заявлені позивачем удруге про звернення стягнення на той самий предмет застави за тим самим договором застави, є необгрунтованими.

2.2. Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації, наданої ТСЦ МВС № 5342, а також копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, право власності на спірне заставлене майно зареєстроване за відповідачем 16.06.2012 ( а не з 22.10.2018, як це зазначено в резолютивній частині заочного рішення ).

Таким чином, з вказаної дати позивач мав право пред`явити до відповідача, як до нового власника спірного майна, позов про звернення стягнення на нього.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, враховуючи встановлені законом правила перебігу строків, позовна давність для пред`явлення позовної вимоги про звернення стягнення на спірне заставлене майно розпочала перебіг з 17.06.2012 та закінчилася 17.06.2015.?

Відповідно до ч. 4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

У зв`язку з цим, вважає, що заочне суду рішення підлягає перегляду для реалізації права відповідача, наданого процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий судовий розгляд і законний захист прав.

Оскільки відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, він був позбавлений можливості подавати докази, заперечення та заяву про застосування позовної давності, а тому вважає, що є підстава для скасування даного заочного рішення. Ст. 284 ЦПК України встановлює, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Прохав :

1. Поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.12.2021 по справі № 545/1914/21.

2. Переглянути заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від

21.12.2021 по справі № 545/1914/21.

3. Скасувати заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від

21.12.2021 р. по справі № 545/1914/21 та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

4. Застосувати позовну давність до заявлених позивачем у даній справі позовних вимог про звернення стягнення на заставлене майно за договором застави автотранспортного засобу № 415/1 К-Ф від 06.03.2008 року.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися, представник відповідача ( заявника ) ОСОБА_2 адвокат Тарасенко Р.В., надавши заяву про розгляд справи без його участі, а представник позивача - з невідомих суду причин, хоча повідомлялися належним чином, про що маються підтвердження в матеріалах справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної заяви у відсутності нез`явившихся належно повідомлених сторін по наявних матеріалах справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.12.2021 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно за договором застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені задоволено. Звернуто стягнення на заставлене майно за договором застави автотранспортного засобу за № 415 к-ф від 06.03.2008 року ( належного на праві власності з 22.10.2018 року ) гр. ОСОБА_1 ( зареєстрований в АДРЕСА_2 ), за рахунок вартості якого погасити заборгованість за кредитним договором № 415/1 к-ф від 06.03.2008 року станом на 06.07.2009 року у загальній сумі 41 161,80 доларів США та понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2 270 гривень.

Згідно ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та ( або ) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що необхідно відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Заяву заявника про перегляд заочного рішення суду необхідно залишити без задоволення, так як заочне рішення, яке заявник прохає скасувати, ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач повідомлявся неодноразово з моменту відкриття провадження у справі належним чином шляхом направлення повісток за місцем реєстрації та публікації оголошення на сайті суду, про що маються докази в матеріалах справи, які чітко відображено в судовому рішенні.

Керуючись ст. 15 ч. 1, 72, 209, 210, 228, 230 - 233, 293 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відповідачу ( заявнику ) ОСОБА_1 відмовити в вимозі про поновлення строку на перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.12.2021 року у цивільній справі № 545/1914/21.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.12.2021 року у цивільній справі № 545/1914/21 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя: О. О. Гальченко