Справа № 172/1099/21
Провадження № 2/172/486/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2022 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г. за участі: секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є рідною сестрою малолітнім ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_1 , 2009 року народження. Вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Малолітні сестри проживають за цією ж адресою без реєстрації місця проживання. Крім того, в цьому ж будинку проживають цивільний чоловік позивачки та її діти ОСОБА_4 , 2016 року народження і ОСОБА_5 , 2018 року народження. Батько позивачки та її сестер - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір ОСОБА_2 - зареєстрована за вищевказаною адресою, але місце проживання своє час від часу змінює. Останнє відоме місце проживання відповідачки - м. Грудзьондз, Куявсько-Поморське воєводство, Польща. У травні 2002 року вона залишила двох малолітніх дітей на старшу доньку (позивачку у справі), проживає окремо від них, з цього часу життям доньок та їх розвитком не цікавиться, не займається їх вихованням, не виявляє бажання спілкуватись з ними, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, припинила телефонувати дітям. Відповідач не переймається придбанням одягу та продуктів харчування, освітою доньок, їх дозвіллям. Фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав необхідне для встановлення опіки над малолітніми сестрами позивачки, оскільки без опіки вона не може оформити державну і грошову допомогу, що полегшило б їх фінансове становище для забезпечення необхідних потреб не тільки своїм дітям, а й сестрам. Вона повністю відповідає вимогам, встановленим для опікуна, не має медичних протипоказань, має всі належні умови для проживання, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, до кримінальної відповідальності не притягувалася. На даний час активно бере участь у вихованні сестер, в тому числі, й з питань, що стосуються їх освіти. Після декретної відпустки, з вересня 2021 року вона працевлаштувалася та отримує дохід. Крім того, вона замість матері отримує соціальну допомогу дитині померлого годувальника. Також сім`єю фінансово опікується і її цивільний чоловік ОСОБА_7 , тому вважає, що сукупний дохід її родини достатній для того, щоб доглядати менших сестер та забезпечувати їх всім необхідним.

Вважає, що в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей, а також встановити опіку над дітьми, призначивши її (позивачку) опікуном.

Ухвалою судді від 23.02.2022 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

При цьому суд зазначає, що позивачка в телефонному режимі декілька разів повідомляла суд про неможливість явки в судові засідання, однак відповідних заяв чи клопотань у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, суду не надавала. Разом з тим, суд вважав за можливе відкладати судові засідання на іншу дату.

Заяви про підтримання позовних вимог або відмови від них ОСОБА_1 чи її представник ОСОБА_8 , повноваження якого підтверджено копією ордеру, що міститься в матеріалах справи, суду не подали.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 втратила інтерес до вказаної справи за її ж позовом.

Таким чином, суд вважає, що неявка у судове засідання позивачки, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідачка ОСОБА_2 про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.

Представник третьої особи Лащенко В.А. надав суду заяву про розгляд справи у відсутність третьої особи, проти позовних вимог заперечує, надав в якості доказу висновок служби у справах дітей про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, письмове пояснення ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до такого.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_1 , в свідоцтві про народження яких матір`ю записана ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_6

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

З довідок Письменського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів з дошкільним відділенням Васильківської селищної ради Дніпропетровської області від 28.05.2021 року видно, що ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_1 , 2009 року народження навчаються у даному закладі у 7 та 6 класі відповідно.

Відповідно до характеристики учнів Письменського ЗЗСШ діти виховуються у неповній сім`ї і ними опікується старша сестра ОСОБА_1 , яка приймає активну участь у вихованні дітей.

Відповідно до характеризуючих матеріалів, наданих позивачкою, вона до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, медичних протипоказань не має, працевлаштована та отримує щомісячний дохід, проживає з цивільним чоловіком, з яким має двох малолітніх дітей.

Виконавчим комітетом Васильківської селищної ради Дніпропетровської області розглянута заява ОСОБА_1 від 28.05.2021 року, в якій остання просить розглянути питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_9 , 2008 року народження та ОСОБА_10 , 2009 року народження у зв`язку зі злісним ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що 20.05.2020 року її матір ОСОБА_2 поїхала до Польщі на заробітки, залишивши двох неповнолітніх дітей, її сестер. Вона пересилала кошти, але не систематично. Вона не має можливості самостійно утримувати своїх сестер, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , 2016 року народження та ОСОБА_5 , 2018 року народження. Матір не цікавиться життям та здоров`ям дітей, але цікавиться навчанням у школі. Її молодша сестра ОСОБА_11 має проблеми із зором, але матір не знаходила часу та коштів для лікування доньки і на даний час для вирішення цієї проблеми потрібен офіційний представник дитини.

Відповідним рішенням виконкому № 105 від 17.08.2021 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки остання за місцем реєстрації характеризується посередньо, вдова, має трьох дітей, двоє з яких малолітні, алкогольними напоями не зловживає, до адміністративної відповідальності не притягувалась, зі слів заявниці матір працює в Польщі, періодично матеріально допомагає дітям.

З копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон видно, що ОСОБА_2 оформлена віза до Польщі з 20.04.2020 по 16.10.2020 року.

Довідкою керівника податкової інспекції в м. Грудзьондз від 05.02.2021 року встановлено, що адресою проживання ОСОБА_2 є м. Грудзьондз Куявсько-Поморського воєводства Польщі.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, які полягають у такому: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину . Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 182 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 164 СК України передбачені підстави, за якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки чи піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно з пунктами 15-16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2000 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Під час судового розгляду справи встановлено, що неповнолітні діти навчаються в Письменській ЗЗСШ І-ІІІ ступенів, виховуються в неповній сім`ї, ними опікується старша сестра ОСОБА_1 , матір дітей згідно з даними паспорта громадянина України про виїзд за кордон оформила візу у 2020 році для виїзду до Польщі, де була встановлена адреса її місця проживання.

Таким чином, позивачкою не доведено жодними належними, допустимими та достатніми доказами необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що є крайнім заходом впливу на останню, відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , 2008 року народження та ОСОБА_10 , 2009 року народження, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, Законом України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 164-165, 182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк