Справа № 629/140/22
(2/199/2087/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

28.09.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 10 000.00 грн. Позов обґрунтований тим, що 30.09.2021 р. об 11.30 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 по вул. Павлоградській у м. Лозова, перед початком руху не переконалася, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та скоїла зіткнення з автомобілем «Nissan leaf» р/н НОМЕР_2 , який належить позивачу та на якому він рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.10.2021 р. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення та накладено стягнення. Станом на 30.09.2021 р. цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Позивач отримав страхове відшкодування в сумі 14 311,00 грн. 02.11.2021 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, він перебуває на обліку в Лозівському МРЦЗ, крім соціальних виплат отримує пенсію, як особа з інвалідністю 3 групи. Протягом тривалого часу позивач не мав можливості користуватися транспортним засобом, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї, близьких родичів, моральні переживання полягають в тому, що відповідальною за заподіяну шкоду особою відмовлено в повному обсязі та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків, позивач був вимушений неодноразово звертатися до відповідача з прохання відшкодувати шкоду в добровільному порядку, втім, постійні відмови призводили до стресу та роздратування. Напередодні новорічних свят та Різдва позивач був обмежений у звичній можливості пересуватися власним транспортним засобом, чим спричинена роздратованість, у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивач відчуває постійні переживання та турботи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 30- 31) позов не визнала, зазначив, що одразу після пригоди вона надала позивачу інформацію про особу, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність, відповідач не може нести відповідальність за тривалість здійснення страховиком виплати, позивач з часу ДТП не вчиняв будь-яких дій щодо повідомлення відповідача про наявність непокритих витрат матеріального та/або морального характеру, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, на переконання відповідача визначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним та необґрунтованим.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 30.09.2021 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 д керуванням позивача та «Nissan leaf» р/н НОМЕР_2 , який належить позивачу, під керуванням позивача.

Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.10.2021 р. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення та накладено стягнення, що підтверджується відповідною постановою (а.с. 9).

Позивач є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК (а.с. 8).

02.11.2021 р. позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 14 311,00 грн. (а.с. 10).

11.10.2021 р. ОСОБА_1 відвідав сімейного лікаря.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою суду від 07.07.2022 р. справу прийнято до розгляду.

Правовідносини між учасниками справи виникли з відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, та регулюються п. 3 ч. 2 ст. 11, ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 16, 23, ч. 2 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України.

В окремо наданій суду заяві позивач просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити повністю.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що в результаті пошкодження належного йому майна відповідачем, позивач зазнала душевних страждань.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Випадки, встановлені ч. 2 ст. 1167 ЦК України, в даній справі відсутні.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною другою статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Виходячи з вищенаведеного, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Вина відповідача у завданні позивачу моральної шкоди відповідачем не спростована.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин та характеру порушення (позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням його майна, тривалий час був позбавлений користуватися транспортним засобом, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї, близьких родичів, у тому числі напередодні Новорічних та Різдвяних свят, стрес та роздратування через відмову відповідача на неодноразові звернення позивача до відповідача з прохання відшкодувати шкоду в добровільному порядку), виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, для суду наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. 76-80, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., усього 10 992 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Дата складення повного судового рішення 03.10.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї