Справа № 946/5504/20
Провадження № 2/946/457/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. про визнання недійсним договору дарування,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. від 06 липня 2007 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2371.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 17.06.1992 року за № 4/3500 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_1 та періодично приїздила провідати позивача на декілька днів, власного житла у ОСОБА_3 не було. У зв`язку із тим, що позивачу вкрай необхідна була стороння допомога, то між нею та відповідачем було досягнуто домовленості, проте те, що відповідач ОСОБА_3 буде доглядати за ОСОБА_1 , допомагати з побутовими потребами, надавати кошти на придбання ліків, сплату комунальних послуг та інше, а позивач в свою чергу передає у власність відповідача вищезазначену квартиру. Внаслідок чого, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, після укладення договору дарування відповідач ОСОБА_3 поїхала до свого місця проживання у м.Мінськ, давши обіцянку повернутися та переїхати жити до позивача. Проте на теперішній час всі витрати щодо утримання квартири здійснює позивач, оскільки відповідач самоусунулась від виконання обов`язків зазначених в договорі дарування та з моменту укладення договору так і не повернулась жити до позивача. В силу похилого віку, а на момент укладення договору дарування позивачу виповнилось майже 72 роки і за станом здоров`я під час укладення договору позивач діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договір за яким відповідач буде доглядати за нею та помилялась щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між позивачем та відповідачем. Вважає, що укладений договір дарування порушує її права та охоронювані законом інтереси, оскільки укладаючи договір дарування позивач мала на меті отримання від відповідача догляд та допомогу, а на справді передала свою квартиру, яка є єдиним її житлом. Якби не помилка в розумінні природи укладеного договору, то позивачем зазначений договір дарування не укладався.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. про визнання недійсним договору дарування - зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги та справу призначено до розгляду на 27 вересня 2021 року о 09 годині 00 хвилин. На випадок невчасного вручення відповідачу виклику (повідомлення) про день судового розгляду, призначено резервну дату судового засідання на 27 жовтня 2021 року о 09 годині 00 хвилин.
10.08.2021 року на адресу суду надійшло без виконання доручення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про вручення документів та виконання окремих процесуальних дій стосовно ОСОБА_3 у зв`язку із неявкою в судове засідання.
В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання, яке призначалось на 28.04.2022р. не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.
Третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає на протязі двадцяти років, вони живуть по сусідству. Наразі позивачу вісімдесят шість років, вона проживає сама та майже не виходить зі своєї квартири. Позивач за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги. Відповідач ОСОБА_3 не приїздить до позивача та не допомагає їй, допомогу позивач отримує від сусідів та знайомих.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_5 пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає добре, оскільки живе з нею по сусідству. Доньку позивача та відповідно відповідача по справі ОСОБА_3 ніколи не бачила. У зв`язку із похилим віком (86 років) позивач ОСОБА_1 потребує сторонньої допомоги, живе вона саме та допомогу вона отримує від сусідів та знайомих.
Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. про визнання недійсним договору дарування підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. про визнання недійсним договору даруваннята справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2022 року ухвалено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. про визнання недійсним договору дарування розглянути заочному порядку.
Відповідно до договору купівлі - продажу квартини посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 17 червня 1992 року за реєстром № 4/3500, ОСОБА_1 належала квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
06.07.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. від 06 липня 2007 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2371, згідно умов якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).
З роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.
Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.
Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.
Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-202цс15.
Згідно довідки наданої комунальним некомерційним підприємством Ізмаїльської міської ради « Ізмаїльськийміський центр ПМСД» від 20.10.2021 року, ОСОБА_1 хворіє на діферміруючий артроз правого та лівого тазобедреного суставах. Пересувається на ходунах в межах кімнати. Потребує сторонньої допомоги.
Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 280970027 від 25.10.2021 року, відсутні відомості щодо наявності нерухомого майна зареєстрованого на ім`я ОСОБА_1 .
Так, як було з`ясовано судом та підтверджено поясненими свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитаних в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 на час укладення оспорюваного одностороннього правочину була особою похилого віку, мала незадовільний стан здоров`я і потребувала у зв`язку з цим сторонньої допомоги, іншого житла не мала, після укладення правочину продовжує проживати в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_3 догляду й сторонньої допомоги позивачу ОСОБА_1 не надає.
Внаслідок чого, позивачем ОСОБА_1 доведено наявність правових підстав, передбачених статтею 229 ЦК України, для визнання недійсними договору дарування у зв`язку з вчиненням такого правочину внаслідок помилки щодо їх природи.
На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які позивач посилався в обґрунтування свого позову, а тому позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і таким чином необхідно визнати недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. від 06 липня 2007 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2371.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 11.12.1997 року, РНОКПП - НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарова О.С. (місце знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Адмірала Холостякова, б.31, офіс 1) про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. від 06 липня 2007 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2371.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складено 06 травня 2022 року.
Суддя: О.О.Бурнусус