465/4230/22
2/465/3072/22
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

16.08.2022 року суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про бездіяльність нового кредитора з перерахунку боргових зобов`язань в іноземній валюті -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до Франківського районного суду м.Львова з вказаним позовом, в якому просить визнати незаконними дії ТОВ «Олком-Лізинг» в частині відмови надати ОСОБА_1 банківські реквізити для здійснення повного погашення її грошових зобов`язань за Кредитним Договором №656-ЧД від 20.04.2007 року в сумі розміру плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення прав вимоги грошових зобов`язань ОСОБА_1 та зобов`язати ТОВ «Олком-Лізинг» зменшити суму грошових зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за Кредитним Договором №656-ЧД від 20.04.2007 року, право вимоги за якими відступлено первинним кредитором ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» на суму їх перевищення над розміром плати, сплаченої ТОВ «Олком-Лізинг» за відступлення такого права.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність передання справи за підсудністю, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів позову, звертаючись за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова, позивач керувався ч. 2 ст. 27 ЦПК України, подаючи позов за місцезнаходженням відповідача за адресою: м. Львів площа Липнева, буд. 9.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Місце реєстрація та проживання позивача, як зазначено у позовній заяві АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Франківського районного суду м.Львова.

Місцезнаходження відповідача - м. Київ, вул. Прахових Сім`ї, буд. 58/10, що територіально також не відноситься до Франківського районного суду м.Львова.

Отже, звертаючись із даною позовною заявою до Франківського районного суду м.Львова, позивач невірно визначив суд, компетентний розглядати його позовну заяву.

Статтею 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, оскільки справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Франківського районного суду м.Львова ні за правилами загальної підсудності, ні за правилами альтернативної підсудності, тому вважаю, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про бездіяльність нового кредитора з перерахунку боргових зобов`язань в іноземній валютіпідлягають передачі для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про бездіяльність нового кредитора з перерахунку боргових зобов`язань в іноземній валюті передати за підсудністю на розгляд Голосіївського районного суду міста Києва (адреса: вул. Полковника Потєхіна, буд. 14-а, м. Київ, 03127).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з одного суду до іншого, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складанні повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мартинишин М.О.