Номер провадження: 22-ц/813/8205/22
Справа № 947/9842/22
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року, ухвалену Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Бескровного Я.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання правочину недійсним припинення права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану, -

в с т а н о в и в :

Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання правочину недійсним припинення права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану (№947/9842/22), в якому просив:

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_1 ;

визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т.В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101;

визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 2075, 2076 від 11.12.2019, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮІГ», на передачу останньому в якості внеску до статутного капіталу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В.;

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Заболотного Олександра Олександровича від 13.12.2019, індексний номер рішення: 50192182, яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, за ТОВ «ЮІГ»;

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Турецького О.С. від 08.04.2021 з індексним номером 57528540, яким внесені зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо будівлі з реєстраційним номером 101, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 295,3 кв.м на 582 кв.м;

припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» на нежитлове приміщення площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року провадження у вказаній цивільній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та роз`яснено, що цей спір підсудний судам в порядку господарського судочинства, в даному випадку Господарському суду Одеської області.

Закриваючи провадження у справі, суд послався на те, що позов пред`явлено прокурором в інтересах держави в особі юридичної особи - Одеської міської ради - до юридичної особи ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності - надання в оренду й експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна, спір виник з приводу спірного нерухомого майна нежитлового приміщення - АДРЕСА_1 , яке використовується ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності, а крім того, однією з позовних вимог є визнання недійним акту приймання-передачі між відповідачами, згідно якого ОСОБА_1 вніс у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЮіГ» вказане спірне нерухоме майно, а тому з урахуванням вимог статті 20 ГПК України, ст. 125 Конституції України та висновків Великої Палати Верховного Суду у справах №916/1261/18 від 03.07.2019, №916/385/19 від 25.02.2020 спір як такий, що виник з господарських відносин, непідсудний цьому суду.

В апеляційній скарзі керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2022 про закриття провадження у цивільній справі № 947/9842/22 та направити справу до Київського районного суду м. Одеси для продовження її розгляду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також у зв`язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси мотивована тим, що закриваючи провадження у справі суд неправильно застосував положення статей 2, 25, 26, 50 ЦК України, статей 42, 128 ГК України, а також статей З, 19, 255 ЦПК України, статті 20 ГПК України.

Суд не врахував, що будівництво спірного об`єкту нерухомості, його реєстрація, передача до статутного капіталу ТОВ «ЮіГ» здійснена ОСОБА_1 як фізичною особою, а наявність статусу підприємця не свідчить, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах. При цьому вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа, як сторона у спірних правовідносинах, суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19, від 03 липня 2019 року у справі №916/1261/18, від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17, від 19 червня 2019 року у справі № 904/4713/18).

Вимога про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.12.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮІГ» на передачу останньому в якості внеску до статутного капіталу спірного нерухомого майна, є дією особи, спрямованою на набуття та припинення цивільних прав та обов`язків фізичної особи ОСОБА_1 щодо певного майна, та є похідною від заявленої прокурором вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопільського району Одеської області Мельник Т.І. (індексний номер рішення 50073497) про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_1 , тому також має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Даний спір щодо передачі майна до статутного капіталу товариства не є корпоративним спором або спором, який пов`язаний із здійсненням господарської діяльності товариством, оскільки у даному випадку прокурор звернувся до суду з метою захисту комунального майна - земельної ділянки, яка незаконно використовується (у тому числі шляхом її забудови) відповідачами, що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.

Оскільки позов не направлений на захист корпоративних прав позивача, цей спір не містить ознак корпоративного, а у позивача існує цивільний інтерес до майна ОСОБА_1 та ТОВ «ЮіГ» не як до учасника товариства й не в межах корпоративних правовідносин, тому висновок суду про те, що вирішення спору належить до юрисдикції господарських судів, є помилковим (правові позиції, висловлені в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 330/2040/10 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21

Жодних доказів використання відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «ЮіГ» спірного об`єкту у господарській діяльності в оскаржуваній ухвалі не наведено.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Злоті А.О. та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» в особі свого представника адвоката Фоменко І.І. просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року як законну та обґрунтовану - без змін, оскільки характер спірних правовідносин та суб`єктний склад даного спору свідчить про те, що даний спір є господарським, а в частині визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна ОСОБА_1 ТОВ «ЮІГ» - корпоративним, незважаючи на таку передачу майна ОСОБА_1 як фізичною особою; спір, як виниклий з приводу земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, та знесення цього майна, виник між юридичними особами Одеською міською радою як власником земельної ділянки та ТОВ «ЮІГ» як власником нерухомого майна; ОСОБА_1 на даний час не є власником нерухомого майна, натомість зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 24.11.2010 з основним видом діяльності надання в оренду й експлуатація власного та орендованого нерухомого майна, і скаржником не обґрунтовано та не доведено створення та використання спірного майна в сімейних, трудових, житлових або цивільних правовідносинах поза його діяльністю як фізичної особи-підприємця.

У відповіді на відзив керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси наполягав на задоволенні апеляційної скарги як обґрунтованої, а відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 вважав таким, що не заслуговує на увагу.

У запереченнях на відповідь на відзив прокурора відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Злоті А.О. просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її необгрунтованість, оскільки самочинне будівництво не є предметом розглядуваної справи, і ОСОБА_1 не позбавлений права власності на нежитлову будівлю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді й переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (стаття 167 ГК України).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ» та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, які стосуються набуття права власності на самочинно збудоване майно спочатку ОСОБА_1 як фізичною особою, скасування записів про державну реєстрацію його права власності, так і про визнання недійсним акту приймання-передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішень щодо реєстрації цього права власності та припинення права власності ТОВ на спірне майно із зобов`язанням останнього звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

Отже, наведене свідчить про те, що у позовній заяві позивач об`єднав як позовні вимоги, які слід розглядати в порядку господарського судочинства (визнання недійсним акту приймання-передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна та похідні від цих вимог інші вимоги), що є спором, що виникає з корпоративних відносин), так і позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а саме які стосуються набуття права власності ОСОБА_1 як фізичною особою права власності на самочинно збутове майно та похідні від цього права вимоги про його державну реєстрацію.

Частиною четвертою статті 188 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до частини шостої статті 188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Зміст наведених норм свідчить, що порушення правил об`єднання позовних вимог, у разі, якщо суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи не роз`єднає позовні вимоги, є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

При цьому роз`єднання позовних вимог можливе лише в тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду в тому суді, який роз`єднав позовні вимоги. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року в справі № 9901/458/19.

Вказаний правовий висновок є обов`язковим для судів при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин у відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Якщо ж провадження по справі вже відкрито, то застосуванню підлягають наслідки, передбачені статтею 255 ЦПК України, але з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду.

Зважаючи на наведене, оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, роз`єднання яких є неможливим з огляду на те, що їх слід розглядати в порядку різного судочинства, суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі в частині позовних вимог про:

визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 2075, 2076 від 11.12.2019, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮІГ» на передачу останньому в якості внеску до статутного капіталу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В.;

визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Заболотного Олександра Олександровича від 13.12.2019, індексний номер рішення: 50192182, яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, за ТОВ «ЮІГ»;

визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Турецького О.С. від 08.04.2021 з індексним номером 57528540, яким внесені зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо будівлі з реєстраційним номером 101 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 295,3 кв.м на 582 кв.м;

припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» на нежитлове приміщення площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильних висновків суду, оскільки за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору в наведеній частині законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є господарським, і його характер не є приватноправовим.

Помилкові посилання скаржника на численні висновки ВП ВС колегія суддів не бере до уваги, оскільки правовідносини в зазначених справах не є подібними правовідносинам у справі, яка переглядається.

В наведеній частині доводи відзивів відповідачів на апеляційну скаргу прокурора є слушними.

Натомість, в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_1 ;

визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т.В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101 висновок суду про закриття провадження у справі з огляду на те, що спір виник з господарських відносин (оскільки виник стосовно нерухомого майна, яке використовується ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності), тому непідсудний цьому суду, не ґрунтується на наведених вимогах закону та положеннях п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору в наведеній частині, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є цивільним.

Помилковим є посилання відповідачів у відзивах на апеляційну скаргу прокурора в цій частині на необхідність обґрунтування та доведеність останнім створення та використання спірного майна в сімейних, трудових, житлових або цивільних правовідносинах поза його діяльністю як фізичної особи-підприємця, оскільки йдеться про набуття права власності фізичною особою ОСОБА_1 .

Посилання суду як підстави для закриття провадження, оскільки спір в наведеній частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 916/1261/18 від 03.07.2019, № 916/385/19 від 25.02.2020 є помилковим, оскільки зроблені за інших фактичних обставин, коли: у першому випадку - позивач довів обставини користування відповідачами як фізичними особами-підприємцями земельною ділянкою з метою здійснення господарської діяльності та предметом позову було завдання відповідачами збитків громаді неоформленням правовідносин щодо користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт нерухомого майна; у другому - спір виник у межах правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної суб`єкту господарювання (позивачу) діями органу місцевого самоврядування та його виконавчого органу під час здійснення повноважень з регулювання підприємницької діяльності (реалізації схеми розташування споруд для здійснення підприємницької діяльності) і за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є господарським.

Крім того, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що жодних доказів використання відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «ЮІГ» спірного об`єкту у господарській діяльності, в оскаржуваній ухвалі не наведено.

Як слушним є і посилання скаржника на те, що наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах, а вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа, як сторона у спірних правовідносинах, суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими.

Оскільки законом не передбачено об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, а роз`єднання можливе лише щодо вимог одного виду судочинства, то процесуальним наслідком у цьому випадку після відкриття провадження у справі є подальший розгляд вимог, які належать розглядати в порядку одного виду судочинства, і закриття провадження - в іншій частині, що належить до іншого виду судочинства.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позовні вимоги мають розглядатися в одному провадженні, оскільки вони є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, є безпідставними, оскільки припис частини четвертої статті 188 ЦПК України унеможливлює розгляд в одному провадженні вимог, які за предметом належать до юрисдикції різних судів.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають, фактично зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального й процесуального права.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Тому в частині позовних вимог про: визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_1 ;

визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т.В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101

апеляційну скаргу про закриття провадження у справі слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду як таку, що постановлену з додержанням норм матеріального і процесуального права, - залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року про закриття провадження в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_1 ;

визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т.В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 14 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді: