Справа № 447/4060/21 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 22-ц/811/1307/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Матяш С.І.,

з участю представника апелянта адвоката Дмитрович Н.В., та стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у порядку спрощеного провадження апеляційну ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Дмитрович Наталією Василівною, на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року, у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

в січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про перегляд судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 , на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 17.12.2021 року, в якій просив скасувати судовий наказ від 10 січня 2022 року у справі № 447/4060/21, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на малолітніх дітей відмовити.

Заява мотивована тим, що при постановленні судового наказу суду не було відомо про ті обставини, що він як батько дітей приймає активну участь у їх щоденному утримані та вихованні, розвитку, медичному забезпеченні, оплачує витрати на додаткові освітні послуги, спортивні секції, старша донька проживає з ним. Зазначив, що вони з дружиною домовились про щомісячне утримання дітей у твердій грошовій сумі, про що вирішили укласти договір в нотаріуса.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу судді Миколаївського районного суду Львівської області від 10 січня 2022 року у справі № 447/4060/22 (провадження № 2-н/447/7/22), виданого на підставі заяви ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей відмовлено.

23 травня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дмитрович Наталія Василівна подала апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, і ухвалити нове рішення, яким скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ, постановлений 10 січня 2022 року Миколаївським районним судом Львівської області у справі № 447/4060/21.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевим судом не враховано, що старша донька проживає з батьком, та знаходиться на його повному утриманні, а молодша донька залишилася проживати з матір`ю, однак боржник надає кошти на її утримання добровільно, що не заперечується стягувачем. Як і не враховано, що батько приймає активну участь у щоденному утриманні та вихованні дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

13 липня 2022 року на адресу суду надійшло звернення ОСОБА_1 , в якому остання вказує, що до 02 лютого 2022 роки обидві доньки проживали з нею. Однак, з 27 лютого 2022 року по 25 червня 2022 року старша донька проживала з нею в Польщі, де на даний час мати проживає з молодшою донькою. Після 25 червня 2022 року старша донька повернулася в Україну, і проживає з батьком. Проте, питання з ким будуть проживати діти в офіційному порядку на даний час не вирішено. Визнає, що з 26 березня 2021 року отримала від ОСОБА_2 25 000,00 грн.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення стягувача та представника боржника, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Розрізняють нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювались судом у процесі розгляду справи (пункт 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З матеріалів справи убачається, що 10 січня 2022 року Миколаївським районним судом Львівської області видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 17 грудня 2021 року.

Доказів пред`явлення судового наказу до примусового виконання, матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, поданій до суду 26 січня 2022 року посилався на те, що він в цілому приймає участь в утриманні та вихованні обох дітей, отже відсутні підстави для видачі судового наказу. Вказував і на те, що між батьками має бути укладено договір про добровільну сплату аліментів.

В судовому засідання суду першої інстанції, яке відбулося 3 травня 2022 року, ОСОБА_2 додатково пояснив, що на даний час та на день винесення спірного наказу проживає разом з донькою ОСОБА_3 , на його утриманні перебуває мати пенсіонер ОСОБА_5 , 1940 року народження, та він перерахував ОСОБА_1 12 січня 2022 року та 29 січня 2022 року по 7 000,00 грн.

В оцінці істотності обставин, на які посилається заявник, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу та стягнення із заявника 1/3 частини заробітку на двох дітей, що відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Тлумачення положень Розділу ІІ «Наказне провадження», зокрема, статей 160, 161, 165 ЦПК України свідчить, що судовий наказ може бути видано лише щодо безспірних поза розумним сумнівом вимог, а щодо стягнення аліментів, якщо заявлено вимогу у мінімально визначеному статтею 161 ЦПК України та статтями 183 та 184 СК України, розмірі. При цьому, з огляду на безспірність наказного провадження, обставини, передбачені статтею 182 СК України (за обставинами цієї справи - наявність у платника аліментів непрацездатних батьків), які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, є застосовувані при вирішенні спору про стягнення аліментів в позовному провадженні, а також такими обставини може обґрунтовуватись позовна заява про зменшення розміру аліментів, подана боржником на підставі частини сьомої статті 170 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, боржником не надано суду доказів на підтвердження факту проживання старшої доньки з ним на момент видачі судового наказу, адже зазначення в довідці, що така дитина має зареєстроване місце проживання разом з батьком, цього факту не підтверджує, такий факт не визнається матір`ю, не зазначено про наявність на час розгляду заяви про видачу судового наказу невирішеного судового спору щодо утримання чи виховання дітей, їх місця проживання, необхідність залучення до участі інших осіб, що давало би підстави суду відмовити у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги щодо обставин сплати грошових коштів боржником стягувачу, не входять до предмету доказування під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду встановлено, що такі сплачено батьком після видачі судового наказу, і не на його виконання, а як додаткова матеріальна допомога колишній дружині, а також боржником сплачено житлово-комунальні послуги за місцем проживання стягувачки.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність істотних обставин, які існували на момент розгляду справи, проте не могли бути встановлені, оскільки не були і не могли бути відомі сторонам у справі, тобто відсутності нововиявлених обставин, вірно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги, які є ідентичними доводам заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вірних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, розглянув заяву згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Дмитрович Наталією Василівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич