Ухвала

Іменем України

29 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 935/978/20

провадження № 61-13182ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , в якому просило звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» (далі - автомобіль) за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № А-60/07 у розмірі 59 814,80 дол. США та 1 493 422,79 грн.

Встановити початкову ціну автомобіля на рівні, не нижчому за звичайну ціну на цей вид майна.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнити вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 59 814, 80 дол. США та 1 493 422,79 грн.

Позов мотивувало тим, що 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № А-60/07 для оплати придбаного автомобіля.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали договір застави автомобіля.

У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 05 вересня 2007 року зареєстровано обтяження на автомобіль.

ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору та не виконав належним чином покладені на нього зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 07 листопада 2019 року утворилася кредитна заборгованість у сумі 59 814,80 дол. США.

Рішенням від 14 грудня 2010 року Святошинський районний суд міста Києва у справі № 2-2750 звернув стягнення на автомобіль у рахунок заборгованості за кредитним договором.

ПАТ АБ «Укргазбанк» стало відомо, що автомобіль, який є предметом застави, відчужений ОСОБА_1 .

До банку для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу ОСОБА_2 не звертався.

Реалізація предмета застави без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Рішенням від 21 квітня 2021 року Коростишівський районний суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову.

Постановою від 31 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задовольнив частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року скасував та ухвалив нове судове рішення.

Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задовольнив частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № А-60/70 в сумі 33 752,14 дол. США звернув стягнення на предмет застави шляхом продажу на публічних торгах у порядку виконавчого провадження автомобіля, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, що буде проведена суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнив вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 33 752,14 дол. США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 27 883,59 дол. США та заборгованості за процентами за користування кредитом - 5 868,55 дол. США.

У решті позову відмовив.

23 грудня 2022 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у зазначеній вище справі.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку з посиланням на те, що представник заявника отримав копію постанови апеляційного суду 21 листопада 2022 року. Крім того, заявник вказує, що з 15 жовтня 2022 року по 15 листопада 2022 року хворів. На підтвердження надано докази.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Житомирського апеляційного суду прийнято 31 серпня 2022 року та оприлюднено 19 вересня 2022 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Як підставу для касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 761/1386/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № А-60/07, за умовами якого ВАТ АБ «Укргазбанк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 32 990,00 дол. США на строк до 02 серпня 2014 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 9,5 % річних.

Також сторони домовилися, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день простроченого платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору кредит наданий на придбання автомобіля.

На забезпечення виконання основного зобов`язання, 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», прийняв у заставу цей автомобіль.

У пункті 1.1 договору застави сторони досягли домовленості про забезпечення всіх вимог заставодержателя, які випливають із кредитного договору від 02 серпня 2007 року № А-60/07 (а також будь-яких додаткових угод до нього), укладеного між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого заставодавець зобов`язаний заставодержателю не пізніше 02 серпня 2014 року повернути кредит у розмірі 32 990,00 дол. США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9,5 % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договорами.

На час укладення договору застави спірний автомобіль належав ОСОБА_2 на праві власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане Управлінням Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві.

За договором застави, якщо на час настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобов`язання заставодавцем в повному обсязі або в частині виконано не буде, заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета застави, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет застави шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим договором.

Відповідно до цього договору заставодавець зобов`язаний не розпоряджатись предметом застави без письмової згоди заставодержателя.

Рішенням від 14 грудня 2010 року Святошинський районний суд міста Києва звернув стягнення на заставний автомобіль у рахунок заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 550,97 дол. США та 27 777,74 грн, а також заборгованості із штрафу в розмірі 9 257,40 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що спірний автомобіль був проданий у порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Проте у виконавчому провадженні № 58984793 на спірний автомобіль накладений арешт та транспортний засіб оголошений у розшук.

У листі від 01 серпня 2019 року Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (далі - РСЦ МВС в м. Києві) повідомив, що автомобіль, який належав ОСОБА_2 , перереєстрований на ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку серії ААЕ №087439 від 14 березня 2015 року.

Листом від 27 березня 2020 року РСЦ МВС в м. Києві повідомив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 27 березня 2020 року спірний автомобіль 21 жовтня 2016 року зареєстрований за ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції встановив, що 21 жовтня 2016 року в Територіальному сервісному центрі МВС 1845 РСЦ МВС Кропачова О. І., в особі ОСОБА_5 , яка діяла на підставі доручення, та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу спірного автомобіля № 1845/2016/141312.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору продавець гарантував, що майно, яке є предметом продажу за цим договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не є предметом спору у суді.

Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40482148 підтверджується, що на підставі договору застави від 02 серпня 2007 року зареєстровано 19 квітня 2013 року обтяження - заставу автомобіля, термін дії якого до 19 квітня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження автомобіля, у тому числі на період із 19 квітня 2013 року до 19 квітня 2018 року, а тому висновок суду першої інстанції про те, що на час придбання відповідачем транспортного засобу в реєстрі не було відомостей про обтяження автомобіля не відповідає обставинам справи.

Статтею 572 ЦК України та статтею 1 Законну України «Про заставу» передбачено, що застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частини перша та друга статті 590 ЦК України передбачають, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно із частиною другою статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18, від 09 червня 2021 року у справі № 643/1735/19, від 24 червня 2021 року у справі № 757/4536/18, від 27 липня 2022 року справі № 601/1772/20, від 21 вересня 2022 року у справі № 761/2631/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 199/4810/20.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на час купівлі ОСОБА_1 автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані відомості про обтяження спірного автомобіля шляхом заборони на його відчуження (з 19 квітня 2013 року до 19 квітня 2018 року), яке передувало укладенню договору купівлі-продажу транспортного засобу (21 жовтня 2016 року).

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять спростування тієї обставини, що ПАТ АБ «Укргазбанк», як заставодержатель, згоди на відчуження майна, яке перебуває у заставі, не надавало.

Враховуючи викладене, позивачем доведено, що на момент купівлі відповідачем автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані відомості про обтяження спірного автомобіля шляхом заборони на його відчуження, а тому застава для ОСОБА_1 , який є новим власником автомобіля, зберігає свою силу, та він не може вважатися добросовісним набувачем. Відповідач набув право власності на автомобіль із обтяженням, а тому за непогашеної кредитної заборгованості на предмет застави, тобто автомобіль, може бути звернуто стягнення у судовому порядку.

Посилання в касаційній скарзі на судову практику як на обґрунтування своєї позиції, а саме постанову Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 761/1386/19 не підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права у цій справі, оскільки фактичні обставини у цих справах різні.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Викладене узгоджується із висновком щодо застосування норм права, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв