Р І Ш Е Н Н Я№ 127/33868/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кравчук Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Є.В.,

законного представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законний представник яких - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права на частку у спільному майні та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.07.1975, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 .

За час шлюбу позивач та її чоловік виплачували пай за трикімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , в МКП УК «Житло-Гарант».

Згідно з довідкою МКП УК «Житло-Гарант» від 04.12.2019 №6013, член кооперативу №60 ОСОБА_6 повністю вніс пай у сумі 7514,50 руб. за квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_6 помер.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 в органах державної реєстрації зареєстроване не було. На момент смерті ОСОБА_6 в даній квартирі була зареєстрована лише позивач. Син ОСОБА_7 знаявся з реєстрації 03.08.2010, інший син - ОСОБА_8 був знятий з реєстрації 17.11.2016, у зв`язку зі смертю. Дітьми ОСОБА_8 є - ОСОБА_5 та малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_6 . Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №227/2021.

13.11.2021 державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину), у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на дану квартиру, а саме на частку у спільній сумісної власності подружжя, та на частку в спадщині.

Вказане стало підставою для звернення позивача ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачам надано строк для подання відзиву. Витребувано у Третьої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №227/2021 заведену до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . (а.с. 43-44)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. (а.с. 97)

В судовому засіданні від 06.06.2022 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Путілін Є.В. надав суду заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 про затвердження мирової угоди. (а.с.99-100)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2022 заяву ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди залишено без розгляду за заявою представника позивача ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 - бухгалтер МКП «УК «Житло-Гарант» суду повідомила, що в 1980-х роках було створено ЖЕК №12, який пізніше бкло перейменовано на МКП «УК «Житло-Гарант». При цьому було змінено лише назву, фонд залишився той самий. Спірна квартира спочатку обліковувалась за ЖЕК №19, проте у 2006 році вона була передана на баланс ЖЕК №12. Серед іншого, були предані списки заборгованості внесків по квртирам у кооперативному будинку АДРЕСА_2 . Квартира АДРЕСА_3 у вказаних списках відсутня. Відсутність квартири АДРЕСА_3 у списку заборгованості свідчить про відсутність заборгованості по сплаті пайових внесків, а значить всі внески було сплачено. Інших списків, де було б зафіксовано заборгованість, у разі її наявності, немає.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Путілін Є.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 та законний представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 17.07.1975 Вінницьким міським відділом РАЦС, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_13 . (а.с.7)

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №581 від 05.10.1978, створено Житлово-будівельний кооператив №60 при міськжитлооб`єднанні для будівництва 180-квартирного будинку, будівельний номер - АДРЕСА_4 . Включено в кооператив позачергово, як виняток, на підставі спільної постанови міського комітету Компартії України і міськвиконкому від 09.06.1975 №510 співробітника міліції ОСОБА_6 (а.с.164)

Відповідно до списку членів житлово-будівельного кооперативу №60 при міськжитлооб`єднанні, яким надано квартири на заселення 180-ти квартирного будинку, будівельний АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 надано квартиру АДРЕСА_3 . (а.с.182-183)

Відповідно до ордеру №3993/60 виданого 23.07.1981 Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Вінниці, ОСОБА_6 має право зайняти дану квартиру. Члени сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_7 - син. (а.с. 162, на звороті)

ОСОБА_6 за вказану квартиру сплатив наступні внески: вступний внесок у розмірі 20 руб., що підтверджується квитанцією №80/046 від 17.11.1978 (а.с.40), перший внесок у розмірі 3005,80 руб., ЖСК - 60, розрахунковий рахунок 60762 (а.с. 40, 41), та оплату у розмірі 3022,49 руб., (квитанція № 264660 від 03.01.1986). (а.с. 42)

Відповідно до довідки, виданої МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант» 04.12.2019 за №6013, ОСОБА_6 повністю вніс пай в розмірі 7514,50 руб. за 3-кімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.8)

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , має загальну площу 66,7 кв. м., складається з коридору 1 площею 11 кв.м., кімнати 2 площею 11.5 кв.м., туалету 3 площею 1,3 кв.м., ванни 4 площею 2,6 кв.м., кімнати 5 площею 9.9 кв.м., вбудованої шафи 6 площею 0,3 кв.м., кімнати 7 площею 17,2 кв.м., кухні 8 площею 7,1 кв.м., комори 9 площею 1,1 кв.м., балкону площею 2,1 кв.м., лоджії площею 2,6 кв.м. (а.с.12-15)

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 26.11.2021, оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1398747,73 грн. (а.с. 24-24а)

Відповідно до довідки МКП «УК «Житло-Гарант», ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_5 . За даною адресою окрім власника, проживають: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_7 - син та ОСОБА_8 - син. (а.с.16)

ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). (а.с.9)

Відповідно до відповідки КП ВМР «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 04.02.2020 №704, згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №986, будинок АДРЕСА_2 станом на 29.12.2012 зареєстровано за Житлово-Будівельним кооперативом №60 (УЖБК-2) на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 14.11.1985 №594. Реєстрація приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 в вищезазначеному будинку станом на 29.12.2012 в КП «ВМБТІ» не проводилась. (а.с.10) Відсутність реєстрації приватної власності на вказану квартиру підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №284558100 від 13.11.2021 (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 14.11.2016 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.17)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 30.12.2003, батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_8 (а.с.18)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 31.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_8 (а.с.20)

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого 14.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_8 (а.с.19)

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №64545537 від 28.04.2021, 28.04.2021 Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу №67579742 до майна померлого спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.21)

Відповідно до заяви від 28.04.2021 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Третьої вінницької державної нотаріальної контори звернулася його дружина ОСОБА_1 (а.с.49)

Син ОСОБА_7 відмовився від належної йому частки спадщини на користь своєї матері ОСОБА_1 (а.с.50)

Відповідно до заяв від 17.08.2021 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Третьої вінницької державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_4 , як законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.51-62), та ОСОБА_15 (а.с. 71)

13.11.2021 до Третьої вінницької державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв на право на спадщину звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_4 як законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та ОСОБА_15 (а.с.77-79)

Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальської Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у видачі на їх ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що спадкоємці не надали правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної квартири спадкодавцеві, відсутністю реєстрації права власності на дану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с. 22-23)

Згідно відповіді від 13.06.2022 №460/07-5/2022 від МКП «УК «Житло-Гарант», яке було перейменоване з МКП «Житлово-експлуатаційна контора №12», управляюча компанія не є правонаступником ЖБК №60. Крім цього, на підставі архівних витягів з актів передачі будинків на баланс ЖЕК №12, довідкою від 04.12.2019 за №6013, МКП «УК «Житло Гарант» засвідчує факт повної сплати пайових внесків, оскільки у вказаних актах відсутні відомості про несплату даною особою пайових внесків. У разі наявності боргу по сплаті пайових внесків у передавальних актах окремим рядком зазначаються відомості про боржників зі сплати пайових внесків. (а.с. 124,136)

Відповідно до Наказу Управління міського господарства Вінницької міської ради №158 від 14.10.2005, в зв`язку з ліквідацією МКП «ЖЕК №9» та МКП «ЖЕК «19», здійснено перерозподіл житлових будинків між МКП «Житлово-експлуатаційними конторами №№6, 7, 10, 12, 15 (ПП «Майстер» КП) згідно Додатку №1. (а.с.137)

Відповідно до Додатку №1 до вказаного вище Наказу, до МКП «ЖЕК №12» передано будинок АДРЕСА_2 . (а.с. 137, на звороті)

Відповідно до Наказу Управління міського господарства Вінницької міської ради №166 від 13.09.2006, МКП ЖЕК-19 передав, а МКП ЖЕК-12 прийняв будинок АДРЕСА_2 . (а.с. 139) Факт приймання та передачі зафіксовано актом. (а.с. 140) У вказаному акті відсутні відомості про заборгованість ОСОБА_6 по спаті пайових внесків за квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» за ст. 15Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Верховний Суд України в листі від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначив, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру (п. 69, 71).

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

За змістом ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до пп. 1 п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).

Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2013 року в справі № 6-138цс13 висловив правову позицію, в якій в тому числі зазначив, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Тобто, виходячи із викладеного вище, до набрання чинності ЦК України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року виникнення права власності на будинки, споруди та інше нерухоме майно не залежало від державної реєстрації, а наразі набуття права власності на кооперативну квартиру пов`язане лише з повним внесенням пайових внесків на квартиру.

Аналогічні висновки викладені у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.09.2022 у справі № 754/12134/19-ц.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 отримав квартиру, як член кооперативу. Він, та його дружина ОСОБА_1 вселились в цю квартиру та проживали в ній до моменту смерті ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 - по даний час. ОСОБА_6 проведена повна сплата пайових внесків за вказане житлове приміщення, що в сукупності підтверджується довідкою МКП УК «Житло-Гарант» від 04.12.2019, показами свідка, та іншими доказами, що були досліджені у судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_6 отримав право власності на вказану квартиру.

Крім цього, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначений Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, спірні правовідносини щодо правового статусу квартири регулюються, у тому числі, нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України), оскільки вони виникли до 01 січня 2004 року.

Відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі статтею 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Аналогічна норма закріплена у статті 57 СК України.

Результат аналізу положень зазначених норм дає підстави для висновку про те, що стаття 57 СК України (стаття 24 КпШС України) визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя.

Аналогічні висновки викладені у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.09.2022 у справі № 754/12134/19-ц.

Крім цього, в статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення міститься у стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Виходячи з вищезазначених норм права, а також враховуючи те, що квартира набута ОСОБА_6 під час перебування в шлюбі зі ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 , а тому позивач має право на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку визначення частки у спільному майні подружжя.

Щодо права позивача на частку квартири в порядку спадкування, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадковим майном у даному випадку є Ѕ (або 3/6) частка на квартири АДРЕСА_1 . До першої черги спадкування входять: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 відмовився від своєї частки на спадщину на користь ОСОБА_1

ОСОБА_8 , який є сином спадкодавця ОСОБА_6 , помер до відкриття спадщини, був спадкоємцем першої черги. У ОСОБА_8 залишилось троє дітей, онуків ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємці першої черги в даному випадку мають право на 1/6 частки квартири. Оскільки ОСОБА_7 відмовився від своєї частки на користь дружини померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 , остання має право на отримання спадщини у розмірі 2/6 (або 1/3) частки.

Згідно з частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як зазначено в абзаці 18 пункту 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину і видачі свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до cт. 16 ЦК та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до її заяви.

Керуючись статтями 182, 328, 334, 384, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1266, 1275, 1296 ЦК України, ст. 60, 70 СК України, статтями 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законний представник яких - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права на частку у спільному майні та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволити.

Визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв. м., що складається з коридору 1 площею 11 кв.м., кімнати 2 площею 11.5 кв.м., туалету 3 площею 1,3 кв.м., ванни 4 площею 2,6 кв.м., кімнати 5 площею 9.9 кв.м., вбудованої шафи 6 площею 0,3 кв.м., кімнати 7 площею 17,2 кв.м., кухні 8 площею 7,1 кв.м., комори 9 площею 1,1 кв.м., балкону площею 2,1 кв.м., лоджії площею 2,6 кв.м. в порядку визначення частки у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв. м., що складається з коридору 1 площею 11 кв.м., кімнати 2 площею 11.5 кв.м., туалету 3 площею 1,3 кв.м., ванни 4 площею 2,6 кв.м., кімнати 5 площею 9.9 кв.м., вбудованої шафи 6 площею 0,3 кв.м., кімнати 7 площею 17,2 кв.м., кухні 8 площею 7,1 кв.м., комори 9 площею 1,1 кв.м., балкону площею 2,1 кв.м., лоджії площею 2,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_4 (законний представник відповідачів), РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;

ОСОБА_2 (відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;

ОСОБА_3 (відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;

ОСОБА_17 (відповідач), РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .

Суддя: