Справа № 372/3809/17
Провадження № 2-9/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій А.Є.,

за участю прокурора Курінного С.О.,

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Лісопаркове господарство «Конча Заспа», Національний природний парк «Голосіївський», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідачів про визнання недійсним розпорядження та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи який зазначив, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 20.12.2012 № 2307 «Про передачу земельних ділянок у власність 4-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та передано у власність вище вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 3,3417 га в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Спірні земельні ділянки відносяться до лісових земель та розташовані на території об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а тому не могли передаватись у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Вищевказане розпорядження прийняте Обухівською районною державною адміністрацією поза межами компетенції, у зв`язку з чим видача в подальшому державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства, а тому прокурор звернувся до суду з даним позовом та просить визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації, витребувати у відповідачів земельні ділянки та стягнути судові витрати. Окрім того, прокурор просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, оскільки про наявні порушення вимог закону прокурору стало відомо лише у 2016 році за результатами опрацювання інформації різних органів державної влади, установ та організацій, що пов`язано з складнощами своєчасного виявлення порушень земельного законодавства та інтересів держави.

05 січня 2018 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області в справі призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

27 березня 2018 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_9 про витребування доказів у Обухівської районної державної адміністрації Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Даною ухвалою також задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року задоволено клопотання прокурора про повторне витребування доказів у Обухівській районній державній адміністрації Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Ухвалою суду від 04 червня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Пархомчука Р.І. про витребування доказів.

Ухвалою суду від 11 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_10 , про витребування доказів.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

Ухвалою судді від 10 липня 2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. Вказана ухвала залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 року.

Ухвалою судді від 25 серпня 2021 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 01.12.2021 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, зазначивши, що внаслідок прийняття незаконного розпорядження з перевищенням своїх повноважень, та всупереч вимогам законодавства Обухівська РДА передала у власність фізичних осіб земельні ділянки, а тому існують правові підстави для їх витребування у відповідачів. Представник відповідача Кравець С.В., який діє в інтересах ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. Крім того, від представника відповідача ОСОБА_10 , що діє в інтересах ОСОБА_5 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій представник просив суд застосувати правові наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник Комунального підприємства «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» Безик В.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Крім того, 20.04.2018 року від директора КП «ЛПГ «Конча-Заспа» Боярчука В.Б. до суду надійшли письмові пояснення, в яких пояснив, що спірні земельні ділянки належали КП «ЛПГ «Конча-Заспа» та знаходяться в межах м. Київ, а тому Обухівська РДА не мала права розпоряджатись спірними земельними ділянками та змінювати їх цільове призначення.

Представник Кабінету Міністрів України в судове засідання не з`явився, його представники надіслали до суду письмові пояснення, в яких просили розглядати справу без їх участі та позов підтримали і просили задовольнити в повному обсязі, з підстав, що зазначені в позовні заяві.

Представник Обухівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Обухівської районної державної адміністрації Київської області, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про застосування строку позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, 27.03.2018 року представником відповідача ОСОБА_9 , що представляє інтереси ОСОБА_3 подано письмовий відзив на позову заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав необґрунтованості, недоведеності, а також у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому також просив відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та недоведеності.

Представник Національного природного парку «Голосіївський» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення прокурора, представників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 20.12.2012 № 2307 «Про передачу земельних ділянок у власність 4-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та передано у власність вище вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 3,3417 га в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

На підставі вказаного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 20.12.2012, управлінням Держкомзему в Обухівському районі видано 29.12.2012:

- ОСОБА_6 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 347803 площею 1,0727 га з кадастровим номером :04:027:0354, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07387 ;

- ОСОБА_7 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 347804 площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07388;

- ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 347805 площею 0,3797 га з кадастровим номером :04:027:0352, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07389;

- ОСОБА_8 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 347802 площею 1,2914 га з кадастровим номером :04:029:0230, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07386.

В подальшому ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2013 № 4347 відчужив земельну ділянку загальною площею 1,2914 га з кадастровим номером :04:029:0230 на користь ОСОБА_5

ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2013 № 6524 відчужив земельну ділянку загальною площею 1,0727 га з кадастровим номером :04:027:0354 на користь ОСОБА_3

ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2013 № 6527 відчужив земельну ділянку загальною площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353 на користь ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2014 № 1113 відчужив земельну ділянку загальною площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353 на користь ОСОБА_4 .

Так, за інформаціями КП «Лісопаркове господарство «Конча Заспа» спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення кварталу 82 виділів 1,2,3,4 Дачного лісництва КП «Лісопаркове господарство «Конча Заспа» згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2010 року та кварталу 40 виділів 1,2,3,4,5 згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2016 року.

Також відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 07.10.2016 та планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування КП «Лісопаркове господарство «Конча Заспа» земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 розташовані у виділах 1, 2, 3, 4 кварталу 82 Дачного лісництва Конча Заспівського ЛПГ згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року, є земельними ділянками лісового фонду. Згідно матеріалів лісовпорядкування 2010, 2016 років накладаються на землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» 2010 року спірні земельні ділянки у кварталі 82 Дачного лісництва КП «Лісопаркове господарство «Конча Заспа» покриті лісовою рослинністю та мають відповідні таксаційні характеристики: виділ 1: площа 1,0 га, склад: 10 вільхи чорної, вік 60 років, висота - 25 м, діаметр 28 см, запас на 1 га 290 метрів кубічних; виділ 2: площа 2,0 га, склад: 8 сосни звичайної, вік 58 років та 2 сосни звичайної, вік 110 років, висота - 23 м, діаметр 26 см, запас на 1 га 320 метрів кубічних; виділ 3: площа 0,5 га, декоративна галявина, склад 8 берези повислої та 2 дуби звичайного, вік 25 років, висота - 12 м, діаметр 10 см, запас на 1 га 30 метрів кубічних; виділ 4: площа 0,8 га, декоративна галявина, склад 5 дубів звичайного та 5 берези повислої, вік 60 років, висота - 10 м, діаметр 20 см, запас на 1 га 40 метрів кубічних; виділ 5: площа 0,6 га, склад: 9 вільхи чорної, 1 береза повисла, вік 60 років, висота 25 м, діаметр 28 см, запас на 1 га 300 метрів кубічних.

Згідно матеріалів лісовпорядкування 2016 року, на дай час спірні земельні ділянки знаходяться у кварталі 40 виділах 1, 2, 3, 4, 5, 6 Дачного лісництва КП ЛПГ «Конча-Заспа» згідно матеріалів лісовпорядкування 2016 року.

Відповідно до Указу Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами) «Про створення національного природного парку «Голосіївський» створено Національний природний парк «Голосіївський».

Згідно зазначеного вище Указу Президента України до складу НПП «Голосіївський» включено 2406,07 га земель КП «ЛПГ «Конча Заспа» КО «Київзеленбуд» без вилучення у землекористувача (Конча-Заспівське і Дачне лісництво). Зазначену територію передано під охорону КП «ЛПГ «Конча-Заспа» відповідно до охоронного зобов`язання від 29.01.2008 № 1-1-2.

Відповідно до листа Адміністрації НПП «Голосіївський» від 09.06.2017 за № 236/2-08, земельні ділянки з кадастровими номерами :04:029:0230, :04:027:0352, :04:027:0353, :04:027:0354 знаходяться у кварталі 40 Дачного лісництва КП «ЛПГ «Конча-Заспа» (нумерація кварталів відповідно до лісовпорядкування 2016 року), ввійшли до складу НПП «Голосіївський» відповідно до Указу Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами) «Про створення національного природного парку «Голосіївський». Крім того, вони входять до складу НПП «Голосіївський» відповідно до Проекту організації території НПП «Голосіївський», охорони, відтворення і рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів, затвердженого наказом Мінприроди України від 19.12.2013 за № 532.

Так, згідно картосхеми функціонального зонування території із Проекту організації території НПП «Голосіївський», охорони, відтворення і рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів, затвердженого наказом Мінприроди України від 19.12.2013 вбачається, що спірні землі у кварталі 82 відносяться до зони регульованої рекреації.

Відповідно до відповіді Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 60/07-25/806 від 06.03.2018 року на запит адвоката Жадобіна В.І. вбачається, що на земельні ділянки, які виділялися розпорядженням від 20.12.2012 року № 2307 на момент виділення не відносились до земель лісового фонду та рахувалися за землями запасу. Такі висновки Обухівська РДА Київської області робить на підставі довідки Державної статистичної звітності (6 зем) від 17.12.201 року № 03-15/7932 та листа (погодження) ДП «Київське лісове господарство» від 19.12.021 року № 02-949, відповідно до якого спірні земельні ділянки не відносились до земель лісового фонду.

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.331-3449/2-18 від 03.03.2018 року на запит адвоката Жадобіна В.І. вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:027:0354 відносилась до земель запасу.

Відповідно до відповіді Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 60-07-25/1104 від 30.03.2018 року на запит адвоката Жадобіна В.І. вбачається, Обухівською районною державною адміністрацією за період з вересня 2010 року не затверджувались матеріали лісовпорядкування і проекти організації та розвитку лісового господарства КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа», розпорядження щодо передачі у постійне користування земельних ділянок КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» Обухівською райдержадміністрацією не приймались. Крім того, розпорядження від 20.12.2012 року № 2307 прийнято на підставі клопотання розробника документації із землеустрою від 17.12.2012 року № 5.15.-4/319 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 4-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської від 20.12.2012 № 2307 земельні ділянки загальною площею 3,3417 га на території Старобезрадичівської сільської ради передані у приватну власність 4-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства та віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до копії відповіді Департаменту земельних ресурсів Виконавчого комітету КМДА від 17.05.2018 року вбачається, що листом від 15.05.2018 № 068/05-17/961 Державний архів м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проінформував, що у документах фонду Р-1 «Київська міська рада депутатів та виконавчий орган Київської міської ради депутатів (Київська міська державна адміністрація)» виявлено рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 10.12.1957 № 2159 «Про відвід, Управлінню зеленої зони м. Києва, території в районі урочища «Конча-Заспа» під будівництво лісопаркового господарства» без додатків.

Як вбачається з відповіді Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» на адвокатський запит ОСОБА_9 спеціалістами проводилось порівняння меж земельної ділянки площею 0,3797 га з кадастровим номером :04:027:0352, площею 1,2914 га з кадастровим номером 4)4:029:0230. площею 1,0727 га з кадастровим номером :04:027:0354 та площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353 з межами земель Комунального підприємства «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» () шляхом порівняння даних планшетів лісовпорядкування 2016 року та даних публічної кадастрової карти без застосування спеціальних знань (координат поворотних точок земельних ділянок).

Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання ВО «Укрдержліспроект» в своєму листі вих. № 501 від 19 липня 2018 року зазначало, що не може надати впевненого висновку як саме співвідносяться (накладаються повністю, накладаються частково) земельні ділянки площею 0,3797 га з кадастровим номером :04:027:0352, площею 1,2914 га з кадастровим номером :04:029:0230, площею 1,0727 га з кадастровим номером :04:027:0354 та площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353 з межами земель Комунального підприємства «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» () оскільки не має в своєму розпорядженні координат поворотних точок меж кварталів та виділів КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» та відповідних земельних ділянок.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

Відповідно до висновку експерта № 20457/20-41 від 29.07.2021 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи визначити чи накладаються земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:029:0230, площею 1,2914 та, :04:027:0352, площею 0,3797 та, :04:027:0353, площею 0,5979 га, :04:027:0354, площею 1,0727 га, які сформовані за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства 4 громадянам в адміністративних межах Старобезрадивчівської сільської ради Обухівського району Київської області, затвердженим розпорядженням Голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 20.12.2012 № 2307, на земельні лісові ділянки Комунального підприємства "Лісопаркове господарство "Конча-Заспа" не вбачається можливим, оскільки надані для проведення експертизи планшет №5 лісовпорядкування 1998 року, планшет №5 лісовпорядкування 2010 року та планшет № 7 лісовпорядкування 2016 року Комунального підприємства "Лісопаркове господарство "Конча-Заспа" не є планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, які, згідно із п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, посвідчують право вказаного підприємства на земельні лісові ділянки.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно з чч.1,2 та 4 ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Згідно ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд» рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

Регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 43, 44 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища).

Статтею 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за узгодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища на підставі відповідного експертного висновку.

Також землі під об`єктами природно-заповідного фонду, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України районні державі адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державні власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

За правилами ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки для територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 9 ст. 149 Земельного кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів Україні Кабінет вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користуванні у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користуванні; відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Стаття 57 Лісового кодексу України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до ч. 1 цієї статті (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища (ч. 2, 3 ст. 57 Лісового кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків.

За правиламист.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.77ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81ЦПК України) .

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Для доведення своїх вимог прокурор повинен був надати суду належні докази того, що спірні земельні ділянки станом на 20.12.2012, коли вони була передані у приватну власність, накладались на землі лісогосподарського призначення.

На підтвердження своєї позиції прокурор посилається на інформацію Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 07.10.2016 та планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування КП «Лісопаркове господарство «Конча Заспа», що земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 розташовані у виділах 1, 2, 3, 4 кварталу 82 Дачного лісництва Конча Заспівського ЛПГ згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року, є земельними ділянками лісового фонду. Згідно матеріалів лісовпорядкування 2010, 2016 років накладаються на землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» 2010 року спірні земельні ділянки у кварталі 82 Дачного лісництва КП «Лісопаркове господарство «Конча Заспа» покриті лісовою рослинністю та мають відповідні таксаційні характеристики: виділ 1: площа 1,0 га, склад: 10 вільхи чорної, вік 60 років, висота - 25 м, діаметр 28 см, запас на 1 га 290 метрів кубічних; виділ 2: площа 2,0 га, склад: 8 сосни звичайної, вік 58 років та 2 сосни звичайної, вік 110 років, висота - 23 м, діаметр 26 см, запас на 1 га 320 метрів кубічних; виділ 3: площа 0,5 га, декоративна галявина, склад 8 берези повислої та 2 дуби звичайного, вік 25 років, висота - 12 м, діаметр 10 см, запас на 1 га 30 метрів кубічних; виділ 4: площа 0,8 га, декоративна галявина, склад 5 дубів звичайного та 5 берези повислої, вік 60 років, висота - 10 м, діаметр 20 см, запас на 1 га 40 метрів кубічних; виділ 5: площа 0,6 га, склад: 9 вільхи чорної, 1 береза повисла, вік 60 років, висота 25 м, діаметр 28 см, запас на 1 га 300 метрів кубічних.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

Відповідно до висновку експерта № 20457/20-41 від 29.07.2021 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи визначити чи накладаються земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:029:0230, площею 1,2914 та, :04:027:0352, площею 0,3797 та, :04:027:0353, площею 0,5979 га, :04:027:0354, площею 1,0727 га, які сформовані за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства 4 громадянам в адміністративних межах Старобезрадивчівської сільської ради Обухівського району Київської області, затвердженим розпорядженням Голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 20.12.2012 № 2307, на земельні лісові ділянки Комунального підприємства "Лісопаркове господарство "Конча-Заспа" не вбачається можливим, оскільки надані для проведення експертизи планшет №5 лісовпорядкування 1998 року, планшет №5 лісовпорядкування 2010 року та планшет № 7 лісовпорядкування 2016 року Комунального підприємства "Лісопаркове господарство "Конча-Заспа" не є планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, які, згідно із п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, посвідчують право вказаного підприємства на земельні лісові ділянки.

Відповідно до відповіді Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 60/07-25/806 від 06.03.2018 року на запит адвоката Жадобіна В.І. вбачається, що на земельні ділянки, які виділялися розпорядженням від 20.12.2012 року № 2307 на момент виділення не відносились до земель лісового фонду та рахувалися за землями запасу. Такі висновки Обухівська РДА Київської області робить на підставі довідки Державної статистичної звітності (6 зем) від 17.12.201 року № 03-15/7932 та листа (погодження) ДП «Київське лісове господарство» від 19.12.021 року № 02-949, відповідно до якого спірні земельні ділянки не відносились до земель лісового фонду.

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.331-3449/2-18 від 03.03.2018 року на запит адвоката Жадобіна В.І. вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:027:0354 відносилась до земель запасу.

Відповідно до відповіді Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 60-07-25/1104 від 30.03.2018 року на запит адвоката Жадобіна В.І. вбачається, Обухівською районною державною адміністрацією за період з вересня 2010 року не затверджувались матеріали лісовпорядкування і проекти організації та розвитку лісового господарства КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа», розпорядження щодо передачі у постійне користування земельних ділянок КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» Обухівською райдержадміністрацією не приймались. Крім того, розпорядження від 20.12.2012 року № 2307 прийнято на підставі клопотання розробника документації із землеустрою від 17.12.2012 року № 5.15.-4/319 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 4-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської від 20.12.2012 № 2307 земельні ділянки загальною площею 3,3417 га на території Старобезрадичівської сільської ради передані у приватну власність 4-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства та віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до копії відповіді Департаменту земельних ресурсів Виконавчого комітету КМДА від 17.05.2018 року вбачається, що листом від 15.05.2018 № 068/05-17/961 Державний архів м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проінформував, що у документах фонду Р-1 «Київська міська рада депутатів та виконавчий орган Київської міської ради депутатів (Київська міська державна адміністрація)» виявлено рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 10.12.1957 № 2159 «Про відвід, Управлінню зеленої зони м. Києва, території в районі урочища «Конча-Заспа» під будівництво лісопаркового господарства» без додатків.

Як вбачається з відповіді Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» на адвокатський запит ОСОБА_9 спеціалістами проводилось порівняння меж земельної ділянки площею 0,3797 га з кадастровим номером :04:027:0352, площею 1,2914 га з кадастровим номером 4)4:029:0230. площею 1,0727 га з кадастровим номером :04:027:0354 та площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353 з межами земель Комунального підприємства «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» () шляхом порівняння даних планшетів лісовпорядкування 2016 року та даних публічної кадастрової карти без застосування спеціальних знань (координат поворотних точок земельних ділянок).

Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання ВО «Укрдержліспроект» в своєму листі вих. № 501 від 19 липня 2018 року зазначало, що не може надати впевненого висновку як саме співвідносяться (накладаються повністю, накладаються частково) земельні ділянки площею 0,3797 га з кадастровим номером :04:027:0352, площею 1,2914 га з кадастровим номером :04:029:0230, площею 1,0727 га з кадастровим номером :04:027:0354 та площею 0,5979 га з кадастровим номером :04:027:0353 з межами земель Комунального підприємства «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» () оскільки не має в своєму розпорядженні координат поворотних точок меж кварталів та виділів КП «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа» та відповідних земельних ділянок.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів які б спростовували вказані листи компетентних органів, матеріали справи не містять.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що спірні земельні ділянки накладаються на землі лісогосподарського призначення. Крім того, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельні ділянки відведено з порушенням порядку передачі земель у приватну власність, прокурором, у порядку передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України, також надано не було.

На припущеннях суд позбавлений можливості будувати свою позицію в рішенні.

З урахуванням вказаного у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами, визначеними ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з вимогами ч.3-ч.5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до абз. 3 п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі"судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до відповідачів у спорі, які заявляють про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Отже, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що суд відмовив в задоволенні позову по суті підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд не вбачає.

Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними посилання позову на порушення прав чи інтересів держави у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Лісопаркове господарство «Конча Заспа», Національний природний парк «Голосіївський», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Потабенко