Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2022 р. Справа153/135/22

Провадження2/153/38/22-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2004 між нею та відповідачем був укладений шлюб, під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 26.12.2016 шлюб між ними розірвано. Позивач зазначила, що дитина залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо та рідко спілкується з дитиною і лише час від часу сплачує встановлені судом аліменти в розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку. Заборгованість по аліментах, станом на час звернення з позовом до суду, складає 7273 гривні. Позивач вказала, що фактично вона самостійно несе витрати з утримання сина та має намір забезпечити його навчання за кордоном, а саме: у Республіці Польща. Відповідно до довідки про прийняття до школи, вих.№SP1-41/2022/W, виданої 21.01.2022 заступником директора початкової школи №1 імені Януша Кусоцінського в Ожаруві Мазовецькому, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде прийнятий до цієї школи із 01.09.2022 до 8 класу. З метою забезпечення її місця проживання та сина на період навчання в Республіці Польща, між нею та власником ОСОБА_4 03.01.2022 укладено договір оренди квартири на період з 01.03.2022 по 01.02.2024, згідно якого вона із сином буде безоплатно користуватись та проживати у квартирі АДРЕСА_1 . Син також виявляє бажання навчатись в Республіці Польща. Однак, відповідач безпідставно відмовляється надавати згоду на виїзд сина за межі України до Республіки Польща у зв`язку з його навчанням, що суперечить інтересам та бажанням дитини та порушують права дитини, які є пріоритетними. Тому позивач вимушена звернутися до суду і просить надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Польща, на період з 01 серпня 2022 року по 30 червня 2024 року, громадянину України неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Вітвіцький О.Ю., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, вх.№2246 від 05.05.2022, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, про що свідчить його особистий підпис про отримання поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Ямпільської міської ради, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, вх.№1805 від 07.04.2022, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, суд вважає розглянути справу по суті без участі відповідача.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання; заява представника третьої особи про розгляд справи без його участі; заява представника позивача про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття загального позовного провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання; задоволення клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та відкладення підготовчого засідання; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими документами.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 09.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Ямпіль Вінницької області народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Із копії свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_2 , виданого 07.08.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що 07.08.2004 у Ямпільському районному управлінні юстиції Вінницької області ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.7).

Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 26.12.2016, справа 153/1507/16-ц, встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 07 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №53, розірвано (а.с.8).

Із копії довідки про прийняття до школи, вих.№SP1-41/2022/W, виданої 21.01.2022 заступником директора початкової школи №1 імені Януша Кусоцінського в Ожаруві Мазовецькому, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде прийнятий до Початкової школи №1 імені Януша Кусоцінського в Ожаруві Мазовецькому, вул.Шкільна, 2 05-850 ОСОБА_8 із 01.09.2022 до 8 класу (а.с.9, 10).

Із копії договору оренди квартири, укладеного 03.01.2022. встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 укладено договір оренди квартири на період з 01.03.2022 по 01.02.2024, згідно якого ОСОБА_9 із сином ОСОБА_10 буде безоплатно користуватись та проживати у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Із копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, №925/18.23-25 від.10.2022, встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року у сумі 7273 гривні (а.с.13).

Із довідки, виданої управлінням Центр надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вих.№14-02/4 від 03.02.2022, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.18).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй було проголошено Декларацію прав дитини для забезпечення дітям щасливого дитинства. Указана Декларація стала першим міжнародно-правовим документом, яким проголошено принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини і яка враховує те, що дитина внаслідок її фізичної й розумової незрілості потребує спеціальної охорони та піклування, зокрема належного правового захисту до й після народження. Із метою поліпшення умов життя дітей та продовження міжнародного співробітництва в цій сфері охоплені Декларацією основоположні засади захисту прав неповнолітніх були вдосконалені та закріплені в Конвенції про права дитини, яку було прийнято Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року та ратифіковано Україною 27.02.1991 року.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Комітетом ООН із прав дитини принцип «найкращих інтересів дитини» був докладно потлумачений у Зауваженні загального порядку №14 (2013) «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів». Зокрема, Комітет акцентує увагу на тому, що призначенням концепції найкращих інтересів дитини є забезпечення повномасштабної та ефективної реалізації всіх прав, проголошених у Конвенції, усебічний розвиток дитини (п. 4), оцінка найкращих інтересів дитини в кожному окремому випадку при дотриманні балансу «усіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей» (п. 46). Визначення того, яке саме рішення буде прийнято в «найкращих інтересах дитини», має починатися з оцінки конкретних обставин, що роблять дитину унікальною. Це означає врахування судом одних та ігнорування інших елементів, а також впливає на те, яким чином вони будуть ураховані один щодо одного (п. 49).

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 7, ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Законом України від 26.01.2016 № 936-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту дітей та підтримки сімей з дітьми» було внесені зміни до Закону України «Про охорону дитинства», зокрема введені поняття та визначення: «забезпечення найкращих інтересів дитини» з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», «забезпечення найкращих інтересів дитини» передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити.

У справі про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) відступила від попередньої практики Верховного Суду України щодо пріоритетності в цій категорії справ дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини, натомість зауваживши, що положення про рівність прав й обов`язків батьків у вихованні дитини не може бути потлумачено на шкоду інтересам дитини. Крім того, у постанові вчергове з акцентовано увагу на важливості принципу забезпечення найкращих інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та усталеної практики ЄСПЛ. Ухвалюючи рішення в указаній категорії справ суди мають насамперед охороняти права та інтереси дитини, визначивши, що найкраще відповідає її інтересам.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходить з того, що відповідач не позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, а тому має право на здійснення своїх батьківських прав та виконання своїх батьківських обов`язків. Однак, суд зважує на те, що позбавлення можливості неповнолітньої дитини виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси, зокрема ст. 33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.

Окрім того, суд вважає, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, та не порушить прав відповідача як батька дитини і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні неповнолітнього сина.

Враховуючи зазначене вище, з метою захисту інтересів дитини, для забезпечення її освітнього розвитку, суд вважає необхідним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польща на період з 01 серпня 2022 року по 30 червня 2024 року громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , без згоди та супроводу батька.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені квитанцією №0.0..1 від 28.01.2022, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст.ст. 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Польща, на період з 01 серпня 2022 року по 30 червня 2024 року, громадянину України неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) - НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 05.05.2022.

Суддя Р.В. Швець