справа № 462/534/22
УХВАЛА

27 грудня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши клопотання представника позивача ПрАТ «СГ «ТАС» Миц І.В. про поновлення строку та долучення доказів у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації),

в с т а н о в и в :

02 лютого 2022 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) /а.с.1-3/.

У поданій позовній заяві представник позивача просив суд надати позивачу додатковий час для подання доказів копію платіжного доручення про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2022 року дану справу було передано для розгляду головуючому судді Бориславському Ю.Л./а.с.4/.

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України, 03 лютого 2022 року судом зроблено запит до відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України у Львівській області про реєстрацію місця проживання відповідача /а.с.5/.

Відповідь на даний запит отримано судом 22 лютого 2022 року /а.с.6/.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року позовну заяву ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) залишено без руху, вказано які недоліки позивачу слід усунути та надано строку для усунення недоліків /а.с.7/.

Дану ухвалу суду отримано позивачем за вказаною у позові адресою для листування 13.04.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення./а.с.9/

Станом на 26.04.2022 року вказані в ухвалі суду недоліки позивачем не було усунуто.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 квітня 2022 року позовну заяву ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) було повернуто позивачу /а.с.10/.

23 травня 2022 року Львівським апеляційним судом зареєстровано апеляційну скаргу позивача на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2022 року /а.с.19-20/.

До апеляційної скарги позивачем було додано додатки до позову, копії платіжного доручення про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС» додано не було /а.с.19-39/.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14 липня 2022 року ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 квітня 2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції /а.с.50-51/.

Матеріали справи за позовом ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) після апеляційного розгляду отримано Залізничним районним судом м. Львова 15 серпня 2022 року /а.с.55/ та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.08.2022 року справу передано судді Бориславському Ю.Л.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2022 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін /а.с.57/.

Встановлено позивачу п`ятиденний додатковий строк з дня вручення даної ухвали для подання доказу копії платіжного доручення про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС», а також роз`яснено зміст ст. 83, 84 ЦПК України, зокрема, наслідки неподання доказів у встановлений позивачу строк.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі доставлена позивачу 17.08.2022 року на електронну адресу, вказану у позовній заяві.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2022 року, у зв`язку із відсутністю у суду відомостей щодо належного вручення ухвали про відкриття провадження у справі позивачу, відповідно до вимог ЦПК України, та не отримання судом доказів, для подання яких клопотав позивач про встановлення додаткового часу, суд продовжив строк розгляду цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін на термін не більше двадцяти днів з дня отримання судом відомостей щодо вручення поштового відправлення сторонам, а також витребувано у позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» платіжне доручення або його належно засвідчену копію про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС» та встановлено строк надання такого доказу суду 5 /п`ять/ днів з дня вручення, у визначеному законом порядку, даної ухвали суду позивачу.

Ухвалу суду від 21 листопада 2022 року отримано позивачем 30 листопада 2022 року.

Водночас, суд також враховує позицію, викладену у постанові ВС від 30.11.2022 року у справі №759/14068/19, згідно якої якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Із огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач із змісту ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2022 року знав про встановлений позивачу п`ятиденний додатковий строк з дня вручення даної ухвали для подання доказу копії платіжного доручення про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС», та проінформований судом про зміст ст. 83, 84 ЦПК України, зокрема, наслідки неподання доказів у встановлений позивачу строк.

Однак, позивач не надав такий доказ у встановлений додатковий строк.

Крім цього, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 грудня 2022 року постановлено не брати до уваги платіжне доручення №11979 від 06.03.2019 року, що подано без дотримання вимог ст. 83 ЦПК України та відмовити у задоволенні клопотання про надання позивачу додаткового часу для подання копії належно засвідченого доказу платіжного доручення, та підтвердження надіслання такого доказу відповідачу.

20 грудня 2022 року канцелярією Залізничного районного суду м. Львова зареєстровано клопотання представника ПрАТ «СГ «ТАС» Миц І.В., подану на електронну пошту Залізничного районного суду м. Львова 20 грудня 2022 року, у якій представник заявника просить суд долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення №11979 від 06.03.2019 року засвідчене банком та поновити строк для подання доказів, оскільки на момент подання позовної заяви у представника позивача були відсутні такі документи та відсутня об`єктивна можливість щодо їх отримання, про зазначав позивач.

Вивчивши подане клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 121 ЦПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Так, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2022 року встановлено позивачу п`ятиденний додатковий строк з дня вручення даної ухвали для подання доказу копії платіжного доручення про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС», та роз`яснено зміст ст. 83, 84 ЦПК України, зокрема, наслідки неподання доказів у встановлений позивачу строк.

Однак, дану ухвалу суду, отриману позивачем на електронну пошту/адресу, вказану у позовній заяві 17.08.2022 року, що відповідає позиції, викладеній у постанові ВС від 30.11.2022 року у справі №759/14068/19, позивачем проігноровано.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2022 року судом витребувано у позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» платіжне доручення або його належно засвідчену копію про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СГ «ТАС» та встановлено строк надання такого доказу суду 5 /п`ять/ днів з дня вручення, у визначеному законом порядку, даної ухвали суду позивачу. Роз`яснено, що у випадку неможливості подати вищезазначений доказ позивачу слід повідомити суд про це із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала вручена представнику позивача 30.11.2022 року.

Проте, і дану ухвалу суду про витребування доказу позивач належно не виконав, а тому ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 грудня 2022 року постановлено не брати до уваги платіжне доручення №11979 від 06.03.2019 року, що подано без дотримання вимог ст. 83 ЦПК України та відмовити у задоволенні клопотання про надання позивачу додаткового часу для подання копії належно засвідченого доказу платіжного доручення, та підтвердження надіслання такого доказу відповідачу.

За змістом ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Проте, позивач не просить суд продовжити строк, встановлений судом, а просить поновити строк для подання доказу.

Однак, згідно положень ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, а строк, встановлений судом може бути лише продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для поновлення пропущеного позивачем строку для подання доказів.

Відтак, доказ поданий позивачем поза межами встановленого строку.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Враховуючи наведене, зокрема, те, що у сторони позивача було достатньо часу з моменту пред`явлення даного позову 02.02.2022 року для подання належно засвідченого доказу, про що позивачу було відомо, оскільки позивач клопотав надати додатковий час для подання такого, також враховуючи бездіяльність та байдужість позивача щодо подання такого доказу, те, що позивач не цікавився справою, ігнорував ухвалу суду про відкриття провадження у справі, що була доставлена позивачу 17.08.2022 року на електронну пошту/адресу, вказану у позовній заяві, що відповідає позиції, викладеній у постанові ВС від 30.11.2022 року у справі №759/14068/19 та, відповідно, проігнорував також встановлений судом додатковий строк для подання вказаного доказу, не виконав належним чином ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2022 року про витребування доказу судом та не повідомив про неможливість подати такий доказ, клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку не подав, а тому суд приходить до переконання, що у клопотанні про поновлення строку для подання доказів слід відмовити, оскільки таке не узгоджується із вимогами ст. 127 ЦПК України, клопотання про долучення до матеріалів справи доказів залишити без розгляду відповідно до ст. 126 ЦПК України.

Керуючись ст. 43, 120, 121, 126, 127, 353,354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання доказів.

Клопотання про долучення доказів залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку та строки передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Бориславський Ю. Л.