Справа № 521/6659/17
Номер провадження № 2/521/68/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.

при секретарі - Димитрової Н.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України:

- суми страхового відшкодування на підставі п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 49 608,00 грн.; пені у розмірі 1370,00 грн.; 3% річних у сумі 150,86 грн.

- суми страхового відшкодування на підставі п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 16536,00 грн.; пені у розмірі 456,67 грн.; 3% річних у сумі 50,29 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.05.2017 р. відкрито провадження у справі № 521/6659/17 за позовом ОСОБА_1 про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро суми страхового відшкодування.

Не погоджуючись із позовною заявою представником Моторного (транспортного) страхового бюро України подано до суду заперечення проти позовної заяви про стягнення страхового відшкодування (а.с. 32-34), згідно якого Відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та посилається, зокрема, на те, що:

- невідомо, чи має Позивачка статус потерпілої у кримінальному провадженні, хто є винуватцем ДТП, водій невстановленого автомобіля чи сам ОСОБА_4 , на якій стадії перебуває досудове розслідування, чи мав водій автомобіля на дату ДТП договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- у Малиновському районному суді м. Одеси розглядається справа № 521/165716-ц за позовом доньки загиблого - ОСОБА_2 до МТСБУ про стягнення згідно п.27.3 та п. 27.4 ст. 27 Закону страхового відшкодування, пені та 3%, тобто Позивачка та ОСОБА_2 мають наміри за різними рішеннями судів отримати від МТСБУ регламентну виплату згідно п.27.3. ст. 27 Закону без врахування прямої дії Закону, яка передбачає, що моральна шкода відшкодовується всім, хто має на неї право, рівними частинами та не має перевищувати 12 мінімальних заробітних плат. Також Відповідач вказує, що у своїй заяві ОСОБА_1 не повідомила МТСБУ про наявність чи відсутність інших осіб, які мають право згідно п.27.3 ст. 27 Закону на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та зазначає про відсутність відомостей щодо права ОСОБА_3 , який був учасником судового процесу по справі з встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 , на отримання відшкодування.

15.01.2018 року від представника Позивачки до суду надійшла заява про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування до винесення вироку та набрання законної сили вироком по кримінальній справі №0000132 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України або до винесення постанови про закриття кримінального провадження №0000132, посилаючись на те, що ДТП 28.02.2016 року в якому загинув пішохід ОСОБА_3 знаходиться на стадії досудового розслідування, а матеріали справи готуються для передання до суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2018 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили вироку та набрання законної сили вироком по кримінальній справі №0000132 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України або до винесення постанови про закриття кримінального провадження №0000132.

Протягом 2018 - 2020 років Малиновським районним судом м. Одеси неодноразово направлялись запити до Слідчого управління ГУ Національної поліції в Одеській області про надання інформації про стан розгляду кримінального провадження №0000132.

Відповідно до відповіді на запит суду, що надійшла на адресу суду 24.12.2021 року за вих. № 4/1-14404 від 16.12.2021 року, СУ ГУНП в Одеській області у межах компетенції розглянуто запит суду щодо надання інформації за кримінальним провадженням № 0000132 від 29.02.2016 р. та повідомлено, що 20.02.2021 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області Толкачовим С.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000132 від 29.02.2016. Станом на 16.12.2021 року прокуратурою або судом постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження не скасовано.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.12.2021 року відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро суми страхового відшкодування оскільки обставини, що викликали зупинення провадження у даній справі відпали, а саме слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області Толкачовим С.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000132 від 29.02.2016.

У жовтні 2022 року до канцелярії суду надійшло клопотання представника Позивачки про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є дітьми ОСОБА_4 і Позивачки та можуть претендувати на відшкодування моральної шкоди.

19.12.2022 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , згідно якої остання просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України 49 608,00 грн. страхового відшкодування на підставі п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 16 536,00 грн. страхового відшкодування на підставі п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Необхідність звернення з уточненою позовною заявою, як вказує Позивачка, пов`язана з тим, що в рамках кримінального провадження № 0000132 було встановлено, що ОСОБА_4 помер від тілесних ушкоджень, отриманих під час наїзду на нього передньої частини кузова легкового автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 .

В обґрунтування уточнених позовних вимог ОСОБА_1 послалась на те, що з січня 1981 року до 28.02.2016 року проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у кареті швидкої медичної допомоги від тілесних ушкоджень, отриманих в результаті наїзду на нього невстановленого транспортного засобу під час ДТП, що сталась 28.02.2016 року по вулиці Щорса (біля будинку 95) в м. Одеса.

29.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.02.2016 року на проїзній частині вул. Святослава Ріхтера, біля перехрестя з вул. Кострова, в Малиновському районі міста Одеси за участю водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому вчинені тілесні ушкодження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якого смертельно травмовано. Постановою про закриття кримінального провадження слідчого СУ ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Толкачова С.В. від 20.02.2021 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені 29.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях водія ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до змісту постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 помер від тілесних ушкоджень, отриманих під час наїзду на нього передньої частини кузова легкового автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 ; смерть ОСОБА_4 перебуває у прямому причинному зв`язку з травмами, які могли бути завдані в результаті транспортної травми від дії деталей і поверхонь автомобілю та дорожнього покриття згідно висновку судово-медичної експертизи № 699-666 від 19.10.2016 р.

При цьому, як вказує Позивачка, на момент ДТП - 28.02.2016 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 , не була застрахована, у зв`язку з чим згідно з пунктом 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих має відшкодувати завдану шкоду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 з січня 1981 року до 28.02.2016 року проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2016 р. по справі № 523/4504/16-ц (а.с.14-15).

Відповідно до довідки Кооперативу «ІСКРА» (а.с. 17) ОСОБА_4 працював в гаражно-споживчому кооперативі «ІСКРА» з 17 травня 2011 року на посаді охоронця стоянки з середньомісячною заробітною платою 1450,00 грн.

28.02.2016 року на проїзній частині по вулиці Святослава Ріхтера (вул. Щорса), біля будинку № 95 в Малиновському районі м. Одеса відбувся наїзд легковим автомобілем «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 на пішоходів ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , внаслідок чого вказаним пішоходам заподіяні тілесні ушкодження, від яких останній помер в автомобілі швидкої допомоги.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 666, виданого 29.02.2016 року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с.8), причиною смерті ОСОБА_4 є травмування при зіткненні з легковим автомобілем, що відбулося по вул. Щорса.

29.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.02.2016 року на проїзній частині вул. Святослава Ріхтера, біля перехрестя з вул. Кострова, в Малиновському районі міста Одеси за участю водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому вчинені тілесні ушкодження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якого смертельно травмовано.

Постановою про закриття кримінального провадження старшого лейтенанта поліції СУ ГУНП в Одеській області Толкачова С.В. від 20.02.2021 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені 29.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях водія ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 помер від тілесних ушкоджень, отриманих під час наїзду на нього передньої частини кузова легкового автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 , а також те, що при даному розвитку механізму ДТП в діях водія легкового автомобіля «NISSAN MAXIMA», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відсутні невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням події вищевказаної ДТП і настанням суспільно небезпечних наслідків даної дорожньо-транспортної пригоди. Також з постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 19/12/1-129-СЕ/19 водій автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 у заданій дорожній обстановці не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 шляхом застосування своєчасного гальмування як при фактичній так і при допустимій у населеному пункті швидкостях руху транспортного засобу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК України).

Інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження чи інших доказах відсутня, а тому підстави для звільнення відповідача від обов`язку відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, у даному випадку відсутні.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Таким чином, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654 св 18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702 св 18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195 св 18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216 св 18); від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775 св 20) від 07 жовтня 2020 року у справі № 285/4223/17 (провадження № 61-39056 св 18); від 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 (провадження № 61-11129 св 21), від 06.07.2022 року у справі № 442/3107 21 (провадження № 61-2086 св 21).

Крім того, підставами звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності, непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю, у зв`язку з чим сама по собі відсутність технічної можливості уникнути наїзду вказаним ознакам не відповідає, оскільки причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки та особливостями його експлуатації.

Отже, відсутність у водія автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 технічної можливості уникнути наїзду на ОСОБА_4 не є непереборною силою.

Таким чином, згідно частини третьої статті 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

При цьому, частиною 1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.1. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

В пункті 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначається, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 1200 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті (ч.1 ст.1200 ЦК).

Станом на дату настання страхового випадку, згідно ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 р.» мінімальна заробітна плата дорівнювала 1 378,00 грн.

Враховуючи те, що Позивачка є єдиною особою, яка має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого згідно пункту 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхового відшкодування (регламентної виплати), що має бути сплачена Позивачці, не може бути меншою ніж 49 608,00 грн. (36 х 1378 = 49 608).

Також, відповідно до пункту 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, у Позивачки та ОСОБА_4 є діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мали право просить виплатити їм моральну шкоду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ОСОБА_3 до МТСБУ із заявою про відшкодування йому моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_4 .

Стосовно доньки - ОСОБА_2 слід відзначити, що остання зверталась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_4 у розмірі 33 072,00 грн. (по ст. 27.4 Закону - 16536,00 грн. + по ст. 27.3 Закону - 16536,00 грн.), пені, 3% річних та інфляційні збитки. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року по справі № 521/16587/16-ц позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з МТСБУ на її користь страхове відшкодування у розмірі 33072,00 грн.; суму пені за період з 14.07.2016 року по 24.01.2017 рік у розмірі 5199,00 грн; суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 14.07.2016 року по 24.01.2017 рік у розмірі 2371,41 грн; суму трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 14.07.2016 року по 24.01.2017 рік у розмірі 530,06 грн. У загальному розмірі 41172,47 грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.12.2017 р. по справі № 521/16587/16-ц скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 . При цьому, в обґрунтування рішення від 14.12.2017 р. апеляційним судом Одеської області зазначено, що суд першої інстанції в процесі розгляду справи не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, а сторонами, в свою чергу, не було порушено питання про притягнення судом до участі у справі всіх осіб, які з точки з зору вищевказаного закону мають право на частину компенсації. Також роз`яснено ОСОБА_2 , що вона не позбавлена права звернутися з відповідним позовом до суду першої інстанції, залучивши до участі у справі всіх осіб, на права яких може вплинути судове рішення, ухвалене за результатами розгляду справи по суті; вказано, що фактично за наявності вищевказаного провадження в Малиновському районному суді м. Одеси, ОСОБА_2 має право звернутись з заявою в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору або повідомити письмово суд першої інстанції про відсутність будь-яких претензій до відповідача по справі.

Станом на теперішній час в провадженні Малиновського районного суду м. Одеса відсутні нові справи за позовом ОСОБА_2 про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_4 , тобто після винесення апеляційним судом Одеської області рішення від 14.12.2017 р. по справі № 521/16587/16-ц ОСОБА_2 з відповідним позовом не зверталась. Також вона не зверталась в рамках справи № 5216659/17 із заявою про залучення її в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

Враховуючи викладене, єдиною особою, яка просить відшкодувати моральну шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_4 , є Позивачка - ОСОБА_1 .

Відтак, сума страхової виплати з відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_4 , яка має бути сплачена Позивачці дорівнює 16 536,00 грн. (12 х 1378 = 16536).

Пунктом 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;…

Як вбачається з листа МТСБУ від 14.09.2022 р. № 9-03/20263 на момент ДТП - 28.02.2016 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «NISSAN MAXIMA», д.н. НОМЕР_1 , не була застрахована.

14.03.2016 року на адресу МТСБУ було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9), яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті якої помер ОСОБА_4 .

23.11.2016 року Позивачкою направлено на адресу МТСБУ заяву (а.с. 11) про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування, передбаченого пунктами 27.2, 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з доданням необхідних доказів.

Листом від 09.12.2016 року № 3/1-05/32427 (а.с.12) МТСБУ повідомило ОСОБА_1 , що на підставі ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перебіг строку виплати припиняється у зв`язку з розглядом у Суворовському районному суді м. Одеси справи про відшкодування завданої шкоди під час згаданої вище ДТП. У відповідь на лист МТСБУ від 09.12.2016 р. Позивач направила на адресу МТСУ прохання від 26.01.2017 року продовжити розгляд заяви та надати відомості стосовно справи, яка розглядається у Суворовському районному суді м. Одеси справи про відшкодування завданої шкоди під час ДТП, оскільки у Позивачки та на сайті судової влади будь-які відомості про таку справу відсутні. Однак, відповіді на вказане прохання від МТСУ так і не надійшло. Однак, до теперішнього часу жодні виплати не були здійснені на користь Позивачки.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з МТСБУ страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок смерті ОСОБА_4 , з яким Позивачка проживала однією сім`єю та на утриманні якого знаходилась, у розмірі 66 144,00 грн., що складається з 49 608,00 грн. страхового відшкодування на підставі п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 16 536,00 грн. страхового відшкодування на підставі п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Враховуючи звільнення Позивача від сплати судового збору за вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 661,44 грн., що був дійсний на час звернення позивача до суду, на користь держави.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 5, 6, 22, 23, 27, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 999, 1166, 1167, 1168, 1187, 1193, 1200 ЦК України, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 49 608 (сорок дев`ять тисяч шістсот вісім) гривень 00 копійок страхового відшкодування на підставі п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 16 536 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 00 копійок страхового відшкодування на підставі п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154) на користь держави суму судового збору у розмірі 661 (шістсот шістдесят одна) гривня 44 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.О. Поліщук