Ухвала

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 734/3845/21

провадження № 61-12895ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом., у якому просив стягнути просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 1 000 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1

450 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року апеляційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Державної казначейської служби України задоволено частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня

2022 року змінено, а саме:

- виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що незаконне притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності негативно вплинуло на його фізичне й психічне здоров`я;

- стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку 445 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 2 222,50 грн

на відшкодування судових витрат, разом 447 222,50 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У грудні 2022 року Державна казначейська служба України, із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року, у якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У змісті касаційної скарги Державна казначейська служба України порушує питання про відстрочення сплати судового збору. Посилається на необхідність забезпечення передусім обслуговування доходів та інших надходжень державного і місцевого бюджетів, розрахунково-касове обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, інших клієнтів, тощо.

Посилається на зміст підпункту 3 пункту 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі

в умовах воєнного стану, відповідно до змісту якого видатки зі сплати судового збору відносяться до третьої черги платежів за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка.

Відповідно, у зв`язку з неможливістю своєчасної сплати судового збору за подання касаційної скарги, заявник просить відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення постанови за результатами касаційного перегляду справи або звільнити від сплати судового збору.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення

у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішуючи клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору, суд урахував, що заявник не обґрунтував наявність підстав для відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати та не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.

При цьому обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації

з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20) зробила правовий висновок про те, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю, тому клопотання Державної казначейської службипро відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 270,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Державна казначейська служба України оскаржує судові рішення в частині задоволених позовних вимог в розмірі 450 000,00 грн.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 9 000 грн (450 000 х 1% х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

За таких обставин, заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6,

8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги або звільнення від його сплати відмовити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник