ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7293/21 Номер провадження 22-ц/814/925/22Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2021 по справі № 537/3177/20 постанова Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області серії ЕАМ № 3067722 від 01.09.2020 про накладення адміністративного стягнення на позивача у розмірі 255,00 грн скасована, а провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП закрито.

З огляду на наведене, позивач вважає, що дії працівників поліції щодо ініціювання відносного нього адміністративного переслідування без достатніх на це підстав, втрата тривалого часу на подальше судове провадження та доведеність своєї невинуватості, емоційний дискомфорт пов`язаний із безпідставним судовим переслідуванням ініційованим відповідачем Департаментом патрульної поліції в особі БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області, спричинило йому моральної шкоди.

Позивач просив суд стягнути з відповідача шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності відмовлено.

Представник позивача подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не вірно визначено обставини виникнення між сторонами правовідносин, при ухваленні рішення не врахував висновки судів касаційної інстанції викладені у тотожних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено місцевим судом 01.09.2020 року інспектором поліції роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Комаровим В.А. відносно позивача було складено постанову серії ЕАМ № 3067722 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2021 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАМ № 3067722 від 01.09.2020 року винесену інспектором поліції роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Комаровим В.А відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КупАП та провадження у справі закрито. Рішення набрало законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку, що позивач не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди та наявності вини працівників Департаменту патрульної поліції чи протиправності дій, причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю працівників департаменту і шкодою, не доведено належними і допустимими доказами самого факту заподіяння шкоди такими діями відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Місцевим судом вірно визначено норми матеріального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача та факту заподіяння шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом норм матеріального права, та доводи про те, що право на відшкодування шкоди виникає за наявності самого факту закриття справи про адміністративне правопорушення.

Так, статтею 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, згідно ч.ч. 5,6 ст. 4 вказаного Закону України, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Отже, висновок суду про те, що позивачем належним чином не доведено належними і допустимими доказами заподіяння шкоди діями відповідача є вірним, а сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не може бути безумовною підставою для відшкодування шкоди і не є доказом того, що дії відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов