ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4063/22 Справа № 176/402/21 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання: Заворотний К.Я.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в режимі відеоконеференції, апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року, яке постановлено суддею Павловською у місті Жовті Води, відомості про дату складання повного текстурішення суду матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та просив суд стягнути із відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням 360 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших платежів.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що у період з 22 грудня 2004 року по 21 серпня 2020 року працював на різних посадах на шахті «Інгульська» Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Виконання посадових обовязків тривалий час, в шкідливих умовах, негативно вплинуло на стан здоров`я позивача, у зв`язку із чим висновком МСЕК позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, суму грошових коштів у розмірі - 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», посилаючись на порушенняґ судом норм матеріального права, неповне зясування обставин спави, просить рішення суду змінити, зміншивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 150 000 грн. до 60000 грн..

В обгрунтування апеляційної скарги зазначають, що судом не взято до уваги, що у кожному конкретному випадку відшкодування моральної шкоди залежить від характеру правовідносин сторін, з огляду на те, що позивач в період з 28.03.2012 року по 28.09.2020 року працював на Інгулецькій шахті ДП «СхідГЗК», яка є відокремлиним структурним підрозділом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та підпорядковується генеральному директору підприємства та діє відповідно Статуту підприємства.

Крім того, позивач, предявляючи позов, не зазначив яким саме нормативно- правовим актам не відповідають умови та норми праці.

Також, судом першої інстанції не взято до уваги те, що в отриманні професійного захворювання наявна і вина позивача, так як перші ознаки захворювання у позивача були виявлені в 2016-217 роках, але позивач продовжував, за своєю ініціативою, працювати в умовах шкідливих факторів, що призвело до втрати професійної працездатності та інвалідності, але маючи 60% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності, позивач не позбавлений права продовжувати працювати в умовах, не заборонених висновком МСЕК.

Зазначає, що позивач не надав суду доказів про постійне перебування на лікуванні та обстеженнях, що в свою чергу призвело його до моральних переживань через погіршення здоров`я.

Апелянт, зауважує, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, справедливості та конкретним обставинам справи.

Крім того, зазначає, що судом, при постановлені рішення не враховано, що позивач отримує щомісячні страхові виплати, пенсію та при встановленні інвалідності отримав одноразову допомогу, що в свою чергу компенсує моральні страждання та втрати у зв`язку із частковою втратою працездатності.

Крім того, звертає увагу суду, що ДП «СхідГЗК» на даний період знаходиться у складному фінансовому становищі через фінансову-економічну кризу, нестабільне державне (бюджетне) фінансування та затримки у взаєморозрахунках та те, що на 30.09.2021 за Державни підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» рахується кредиторська заборгованність за товари, роботи, послуги 680 150 000 гривень.

Вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 гривень буде достатнім для розумного задоволення потреб позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 22 грудня 2004 року працював підземним учнем прохідника з повним робочим днем у підземних умовах шахта «Інгульська»; з 01 серпня 2005 року - підземним прохідником з повним робочим днем у підземних умовах на шахті «Інгульська» Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

21 вересня 2020 року позивач звільнений з підприємства відповідача у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КзпП України (а.с.8-9 зворотня сторна).

Пунктом 17 Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 30 жовтня 2020 року встановлено, що професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло виникло внаслідок праці на підприємстві відповідача, де він підпадав під шкідливу дію вібрації, пилу та шуму, недосконалості роботи технологічного обладнання, механізмів, інструментів (колонка бурова ЛКРУ, машина МПДН-1 М, перфоратор НТ-48), що призводить до перевищення ГДК локальної та загальної вібрації, пилу та шуму при виконанні функціональних обов`язків. (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 18 Акту, причиною виникнення професійного захворюванн япозивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с. 11).

Висновком МСЕК від 17 листопада 2020 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та а ІІІ група інвалідності. (а.с.18, 19).

Суд, частково задовольняючи позов позивача до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», виходив з доведеності позовних вимог та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не взято до уваги, що у кожному конкретному випадку відшкодування моральної шкоди залежить від характеру правовідносин сторін, з огляду на те, що позивач в період з 28.03.2012 року по 28.09.2020 року працював на Інгулецькій шахті ДП «СхідГЗК», яка є відокремлиним структурним підрозділом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та підпорядковується генеральному директору підприємства та діє відповідно Статуту підприємства, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначений структурний підрозділ входить до складу юридичної особи, відповідача по справі.Частиною 2 ст. 153КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не зазначив яким саме нормативно- правовим актам не відповідають умови та норми праці, колегія суддів не бере до уваги, оскільки п.17,18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.10.2020 року визначено умови та причини, за яких у позивача виникло професійне захворювання.

Колегія суддів не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що судом, при постановлені рішення не враховано, що позивач отримує щомісячні страхові виплати, пенсію та при встановленні інвалідності отримав одноразову допомогу, що в свою чергу компенсує моральні страждання та втрати у зв`язку із частковою втратою працездатності, оскільки це не пеозбавляє позивача права на відшкодування моральної шкоди.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, що піждлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, згідно яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не врахував стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати професійної працездатності.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер професійного захворювання, і пов`язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача вшкідливих умовах, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача, зменшивши його з 150 000 грн. до 120 000 грн.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду -зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменьшивши цей розмір з 150 000 грн. до 120 000 (ста двадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового ріш ення.

Повний текст постанови суду складено 05 травня 2022 року.

Головуючий: суддя А.П.Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко