РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 557/1231/21

Провадження № 22-ц/4815/363/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Вейтас І.В., Гордійчук С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2021 року позивач в особі акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.07.2019 року відповідачка ОСОБА_1 уклала Договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого, відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідачки станом на 15.03.2021 року виникла заборгованість в сумі 15297,86 грн., яка складається з: 11612,40 грн. заборгованість за кредитом; 3685,46 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15297 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 86 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідачем не було підписано долучені до позову умови та правила надання банківських послуг, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту як і паспорт споживчого кредиту.

В той же час в анкеті-заяві від 05.07.2021 року процентна ставка, розмір комісії та неустойки не визначені.

Просить рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач спростовує доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 05.07.2019 року відповідач ОСОБА_1 уклала Договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого, відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Станом на 15.03.2021 року, за розрахунком банку, заборгованість відповідачки становить всього 15297,86 грн., яка складається з: 11612,40 грн. заборгованість за кредитом; 3685,46 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Окрім цього, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Обґрунтовуючи право вимоги в стягненні заборгованості, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, банк посилався на Умови обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи за карткою «Monobank».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження N 6-144цс14) та зроблено висновок, що застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (банк), тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що: "в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)".

Ці ж висновки застосовані Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 року у справі № 697/302/20.

В анкеті-заяві від 05 липня 2019 року ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 7);

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

Враховуючи позицію викладену у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 та внаслідок дослідження розрахунку заборгованості (а.с. 6) вбачається, що відповідачем сплачувались кошти на погашення заборгованості, однак банк необґрунтовано проводив списання в рахунок погашення непогоджених відсотків за користування кредитом. Відповідно суму коштів, що зараховувалась на погашення заборгованості за відсотками слід зарахувати на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту до 9144,66 гривень (-2467,74 грн. за рахунок необґрунтовано списаних банком відсотків).

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не у повній мірі відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються за подачу позовної заяви в розмірі 2270 грн.

Судові витрати, понесені відповідачем документально підтверджуються: за подачу апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню:

- з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" - в розмірі 1359,28 грн. із розрахунку: 15 297,86 грн. (заявлені вимоги) : 9144,66 грн. (задоволені позовні вимоги) = 1,67; 2270 грн. : 1,67;

- з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 в розмірі 1372,98 грн. із розрахунку: 15 297,86 грн. (заявлені вимоги) : 6153,20 грн. (вимоги, у задоволенні яких позивачеві відмолено) = 2,48; 3405 : 2,48.

За правилами частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням викладеного, з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13,70 грн. із розрахунку: 1372,98 грн. 1359,28 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9144 гривень 66 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: І.В. Вейтас

С.О. Гордійчук