Справа № 182/716/22
Провадження № 2/0182/1596/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.06.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.1998 року за № 048-н-о, посвідченого Придніпровською товарною біржою. На випадок своєї смерті мати розпорядження щодо належного їй майна не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом належного їй майна є вона - її донька. Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у матері не було. Спадщина після смерті матері нею була прийнята в порядку ст.1268 ЦК України. Для отримання відповідного свідоцтва про прийняття спадщини у вересні 2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Апалькова Є.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через відсутність належним чином оформленого документу, який би свідчив про належність ОСОБА_3 права власності на зазначений вище житловий будинок. Для вирішення цього питання їй було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Звертаючись до приватного нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав нею були надані всі необхідні документи, в тому числі, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.1998 року за № 048-н-о, посвідченого Придніпровською товарною біржою, який засвідчує її право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Наданий договір було зареєстровано в КП «Нікопольське МБТІ» в реєстрі речових прав за № 284 від 09.11.1998 року, про що свідчить відповідна відмітка на самому договорі. На момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, її матір`ю ОСОБА_3 та продавцем були виконані всі істотні умови, передбачені цим договором. Відповідно до п.9 вказаного договору, він підлягав реєстрації у БТІ. На договорі мається реєстровий надпис Нікопольського міжміського бюро технічної інвентаризації, згідно якого житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 , про що зроблено запис № 284 у реєстровій книзі № 1 від 09 листопада 1998 року. Крім того, в договорі зазначено, що, на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», Договір зареєстровано на Нікопольському філіалі «Придніпровської товарної біржи» і він не підлягає нотаріальному посвідченню. Під час укладання зазначеного договору купівлі-продажу через товарну біржу її мати була впевнена в правильності та законності укладення такої угоди купівлі - продажу, оскільки, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, що діяла на момент укладання Договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Реєстрація Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 права власності на вказаний житловий будинок, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на жовтень 1998 року не суперечило чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. за № 1952-ІУ, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті, згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обоє 'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку. Тому звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.56), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.57).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають подружжя, діти та батьки спадкодавця.

Згідно з ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки по справі ОСОБА_2 (а.с.5), яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.1998 року за № 048-н-о, посвідченого Придніпровською товарною біржою (а.с.8-13). На випадок своєї смерті спадкодавиця розпорядження щодо належного їй майна не залишила (а.с.16). Спадкоємцем першої черги за законом є донька спадкодавиці позивачка по справі. Спадщина після смерті матері позивачкою була прийнята в порядку ст.1268 ЦК України, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено через відсутність належним чином оформленого документу, який би свідчив про належність ОСОБА_3 права власності на зазначений вище житловий будинок (а.с.15). Звертаючись до приватного нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав позивачкою були надані договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.1998 року за № 048-н-о, посвідченого Придніпровською товарною біржою, який засвідчує її право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Наданий договір було зареєстровано в КП «Нікопольське МБТІ» в реєстрі речових прав за № 284 від 09.11.1998 року, про що свідчить відповідна відмітка на самому договорі. На момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, спадкодавицею ОСОБА_3 та продавцем були виконані всі істотні умови, передбачені цим договором. Відповідно до п.9 вказаного договору, він підлягав реєстрації у БТІ. На договорі мається реєстровий надпис Нікопольського міжміського бюро технічної інвентаризації, згідно якого житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 про що зроблено запис № 284 у реєстровій книзі № 1 від 09.11.1998 року (а.с.8 зв). Крім того, в договорі зазначено, що, на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», Договір зареєстровано на Нікопольському філіалі «Придніпровської товарної біржи» і він не підлягав нотаріальному посвідченню. Під час укладання зазначеного договору купівлі-продажу через товарну біржу, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, що діяла на момент укладання Договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Реєстрація Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 права власності на вказаний житловий будинок, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на жовтень 1998 року не суперечило чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. за № 1952-ІУ, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті, згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обоє 'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що позивачка є рідною донькою спадкодавиці ОСОБА_2 (а.с.7), належить до першої черги спадкоємців за законом, від спадкування не усувалась, бажає прийняти спадщину у вигляді будинку, права власності на яку померла набула на законних підставах, суд вважає, що належним способом захисту її цивільних прав та інтересів є визнання права власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам і законним інтересам інших осіб.

Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У відповідності до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги сторін по справі задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку (літ.«А»), загальною площею 62.0 кв.м., житловою площею 26.3 кв.м.; літньої кухні (літ.«Б»); підвалу (літ.«Е»); вбиральні (літ.«Ж»); навісу (літ.«З»); спорудження, 1-6,1, та належав померлій на підставі договору купів-продажу нерухомого майна від 29.10.1998 року за № 048-н-о, посвідченого Придніпровською товарною біржою у порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал