Справа № 604/258/22
Провадження № 2/604/208/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, призначених Підволочиським районним судом Тернопільської області від 05.10.2012 року, справа №2/1912/459/2012. В обґрунтування позову зазначає, що з 10 березня 2022 року неповнолітній син ОСОБА_3 почав проживати разом з батьком (позивачем по справі) у АДРЕСА_1 . З цього часу неповнолітній син знаходиться на повному утриманні позивача. Тому з вказаних підстав, на думку позивача відповідач ОСОБА_2 втратила право на отримання від нього аліментів на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Датою втрати відповідачем такого права, позивач вважає 10.03.2022 р., дата з якої проживає неповнолітня дитина разом з ним. Вказані обставини і слугували підставою для його звернення до суду з цим позовом.

Підволочиським районним судом Тернопільської області 03.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 23.08.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач до суду не прибула, однак про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності.

З огляду на вказані заяви по справі, суд провів розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

На підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05.10.2012 року №2/1912/459/2012, яке набрало законної сили, з позивача на користь відповідача по справі стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно починаючи з 06.09.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.20006 року, батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

З акту, складеного уповноваженою особою депутатом Підволочиської селищної ради Тернопільської області Гацом Б.М. вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає з 10.03.2022 року разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них - ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

Судом встановлено, що з 10 березня 2022 року син ОСОБА_3 , який особисто подав суду про це письмову заяву, не проживає з матір`ю ОСОБА_2 - відповідачем по справі, на користь якої стягуються аліменти з позивача, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 , та повністю знаходиться на його утриманні, який також дбає і про його духовний та фізичний розвиток. Тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на сина ОСОБА_3 на користь відповідача, змінилися обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів - син з 10 березня 2022 року проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні.

Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, відзив на позов, заперечення не подано.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням повного задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Припинити з 10 березня 2022 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, які стягуються згідно з рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05.10.2012 у справі № 2/1912/459/2012.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сидорак Г.Б.