Справа № 444/3690/21
Провадження № 2/444/279/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03 травня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на праві власності.

У будинку, окрім неї зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Позивач зазначає, що відповідач в будинку не проживає орієнтовно з 2010 року по даний час та комунальні послуги не сплачує. Крім того, зазначає, що вона, як власник будинку не може розпоряджатися своїм майном, отримати передбачені права та пільги по утриманню будинку, не може оформити субсидію через реєстрацію в будинку відповідача, який взагалі не бере участі в утримання житла, не проживає в будинку з 2010 року, що стверджено актами обстеження житлових умов. Просить позов задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилася. 07.02.2022 року звернулася в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку та через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, однак 21.01.2022 року, 02.02.2022 року звернулися в суд із заявами про розгляд справи у їхній відсутності. ОСОБА_4 додатково наголосила у заяві, що підтверджує те, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року. У будинку відсутні будь-які його речі, предмети. Ним нічого не було придбано у вказаний житловий будинок чи прилеглу до нього земельну ділянку.

Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №66228886 від 19.08.2016 року та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 29.07.2020 року (а.с.11-14).

Згідно з копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 12.11.2021 року за № 3801-вих.-106115 (а.с.16) в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 7 осіб, проживає 6 осіб:

1) ОСОБА_1 , 1972 року народження;

2) ОСОБА_5 , 1968 року народження;

3) ОСОБА_3 , 1997 року народження;

4) ОСОБА_2 , 1990 року народження;

5) ОСОБА_4 , 1951 року народження;

6) ОСОБА_6 , 2019 року народження;

7) ОСОБА_7 , 2021 року народження.

Орієнтовно з 2010 року ОСОБА_2 , 1990 року народження за даною адресою не проживає.

Із довідки № 221/11-07 від 30.06.2021 року виданого виконкомом Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 03.11.1988 року по теперішній час (а.с.8).

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.20-25) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться зареєстрованим за вказаною адресою.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 71 ЖК України передбачає, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Наведене також узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, де зазначено про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК).

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Права власника житлового будинку, визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає у будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, а також те, що позивач не може розпорядитися, володіти та управляти своїм майном на власний розсуд у зв`язку з реєстрацію в будинку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено при подачі позову до суду судовий збір у сумі 908,00 грн.

А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 908 (девятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 загальною площею 168,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 30.08.2006 року, ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт № НОМЕР_3 виданий 12.08.2019 року, орган, що видав- 4628; ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 908 (девятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Львівському апеляційному суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.