Справа № 372/4065/20 Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 22-з/811/181/22 Доповідач в 2-й інстанції Шандра М. М.
УХВАЛА

25 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у місті Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Головкіна Яна Вікторовича, про визнання недійсними договорів дарування стягнення безпідставно набутих грошових коштів, моральної шкоди та судових витрат,

встановила:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Головкіна Яна Вікторовича, про визнання недійсними договорів дарування стягнення безпідставно набутих грошових коштів, моральної шкоди та судових витрат відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Апелянт подав до апеляційного суду заяву про забезпечення позову, в якій просив:

1)накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме:

заклад торгівлі (приміщення квартири АДРЕСА_1 .

магазин (приміщення квартири АДРЕСА_2 ) номер запису про право власності в ЄДРРП 26038023, реєстраційний номер 01 у ЄДРРПНМ, адреса: АДРЕСА_3 ;

2)заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам розпоряджатися та відчужувати вказане майно, зокрема, заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу, державної реєстрації (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-якого іншого обтяження, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, тощо).

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п.1 ч.1 ст.150, ч.3 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову можливе шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу у справі.

Із долучених до заяви про забезпечення позову документів вбачається, що станом на день подання заяви про забезпечення позовунерухоме майно: заклад торгівлі (приміщення квартири АДРЕСА_4 ), номер запису про право власності в ЄДРРП 26038023, реєстраційний номер 01 у ЄДРРПНМ, адреса: АДРЕСА_5 , а також магазин (приміщення квартири АДРЕСА_2 ) номер запису про право власності в ЄДРРП 26038023, реєстраційний номер 01 у ЄДРРПНМ, адреса: АДРЕСА_3 належать на праві власності ТзОВ «Компанія «АвтоСтиль» (), яке не є відповідачем у даній справі.

За таких обставин, відсутні підстави для накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки таке належить на праві власності особі, яка не є відповідачем у даній справі.

Щодо вимог заяви про забезпечення позову в частинізаборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам розпоряджатися та відчужувати вказане нерухоме майно, слід зазначити таке.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У даній справі заявлено вимогу немайнового характеру, а саме про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна: закладу торгівлі (приміщення квартири АДРЕСА_4 ) та магазину (приміщення квартири АДРЕСА_6 , заборонити розпоряджатися та відчужувати якими просить заявник.

При використанні механізму забезпечення позову позивач повинен належним чином обґрунтовувати мету та підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі та зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, підтвердити такі обставини належними й допустимими доказами.

У заяві про забезпечення позову в частині встановлення заборони на розпорядження спірним нерухомим майном не обгрунтовано підстав його застосування у цій справі та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання недійсним довогору дарування у разі задоволення позову.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 442/1828/21.

За таких обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений: 25.08.2022

Головуючий

Судді