ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 687/214/21

Провадження № 22-ц/4820/1355/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянта, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області в складі судді Борсука В.О. від 31 травня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до відповідача, вказувала, що з 28.05.2007 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року. За період перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти 04.05.2012 року було придбано автомобіль «Mazda 6», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , який було відчужено відповідачем без її згоди у січні 2021 року. Також у шлюбі сторони придбали мотоцикл VIPER VP150X, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивачка остаточно просила припинити її право на частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Mazda 6», 2006 р.в., д.н.з. до відчуження НОМЕР_1 , ринковою вартістю 158200 грн. та мотоцикл VIPER VP150X, 2014 р.в., шасі № НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , ринковою вартістю 20104 грн., та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частку вартості цього майна в загальному розмірі 89152 грн.: 79100 грн. - 1/2 частка вартості автомобіля «Mazda», 10052 грн. - 1/2 частка вартості мотоцикла VIPER VP150X, 2014 р.в.».

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 31.05. 2022 року позов задоволено частково.

Припинено право ОСОБА_1 на частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Mazda», моделі «6», 2006 р.в., двигун НОМЕР_4 , бензин, д.н.з. до відчуження НОМЕР_1 , та мотоцикл VIPER VP150X, 2014 р.в., шасі № НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частину вартості майна, а саме: автомобіля марки «Mazda», моделі «6», 2006 р.в. - 79100 грн.; мотоцикла VIPER НОМЕР_5 , 2014 р.в. - 6052 грн., а всього на загальну суму 85152 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині стягнення Ѕ вартості автомобіля «Mazda 6», стягнувши з позивачки Ѕ частину різниці вартості автомобілів «Mazda 6» і «Audi 80» 2.0Е на дату придбання автомобіля «Mazda 6», а також відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно визначив частки сторін у праві власності на автомобіль «Mazda 6». Не враховано, що цей автомобіль був придбаний частково за кошти, які були отримані відповідачем від продажу автомобіля AUDI 80 2.0Е, право володіння та розпорядження яким відповідач мав ще до шлюбу з позивачкою. Ці обставини не заперечувала позивачка і підтвердив свідок ОСОБА_4 , проте суд не надав цим показанням жодної правової оцінки.

Стягнуті з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35600 грн. є неспівмірними зі складністю справи та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Звіт-розрахунок про надану професійну правничу допомогу та її вартість був наданий суду під час судових дебатів, тому безпідставним є посилання суду на те, що від відповідача не надходило до суду заяв про зменшення витрат на правничу допомогу внаслідок їх неспівмірності. Як доказ понесених судових витрат судом прийнято звіт-розрахунок про надану професійну правничу допомогу та її вартість від 30.05.2022 року, проте не надано оцінки доказам, які б свідчили про реальність витрат.

У відзиві ОСОБА_1 просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. Вказує, що у справі відсутні докази придбання та продажу ОСОБА_2 у автомобіля «Audi 80», він користувався ним за довіреністю, що спростовує його твердження про придбання автомобіля «Mazda 6» частково за кошти, отримані відповідачем від продажу автомобіля «Audi 80». Докази понесення витрат на правову допомогу були надані до судових дебатів, і апелянт не заявляв про їх неспівмірність, тому відсутні підстави для їх зменшення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що з 28.05.2007 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Чемеровецького районного суду від 05.03.2020 року, що набрало законної сили 07.04.2020 року.

В період перебування у шлюбі сторонами 04.05.2012 року придбано автомобіль «Mazda 6», 2006 року випуску, д.з НОМЕР_1 , який 06.01.2021 року відчужено ОСОБА_2 і перереєстровано на нового власника.

Також під час шлюбу за ОСОБА_2 зареєстровано мопед VIPER VP150X 149, (2014) д.н.з. НОМЕР_2 , та мопед VIPER TXM50QT-S 49, (2007).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль «Mazda 6» та мопед VIPER НОМЕР_6 належать до спільної сумісної власності сторін, частки яких є рівними, тому з врахуванням вартості цих речей 170304 грн. позивачка має право на грошову компенсацію вартості Ѕ частини цього майна - 85152 грн.

Доводи апеляційної скарги про неправильне визначення часток сторін у праві власності на автомобіль «Mazda 6» є безпідставними.

Так, відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічну норму містить частина 2 статті 372 ЦК України.

За приписами частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно з ч.ч.1-2, 4-5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого ними у період шлюбу.

Зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відтак саме на ОСОБА_2 покладався тягар доказування, що автомобіль «Mazda 6» був придбаний частково за його особисті кошти, отримані від продажу його автомобіля «Audi 80».

За змістом ст. ст. 317, 319, 658 ЦК України лише власнику належать права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі право продажу майна.

Матеріали справи не містять жодних доказів належності на праві власності ОСОБА_2 автомобіля «Audi 80» - згідно з довіреністю від 24.02.2007 року власником автомобіля «Audi 80 2.0.Е», реєстраційний номер НОМЕР_7 , є ОСОБА_5 , який уповноважив ОСОБА_2 та інших осіб розпоряджатися цим автомобілем. Відтак і в разі продажу цього автомобіля, про що також відсутні докази у справі, ОСОБА_2 діяв би як представник власника, а отже, виручені кошти мали бути передані власнику.

З врахуванням наведених норм права показання свідка ОСОБА_4 про те, що автомобіль був придбаний частково за виручені відповідачем кошти від продажу автомобіля «Audi 80» є недопустимим доказом на підтвердження цих обставин.

Відтак суд першої інстанції правильно констатував, що відповідач не спростував достатніми та допустимими доказами презумпцію спільності майна подружжя - автомобіля «Mazda 6» і, зважаючи на відчуження цього майна без згоди позивачки і не в інтересах сім`ї, правильно стягнув половину його вартості на користь позивачки.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо помилкового розподілу витрат на правничу допомогу, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

За змістом ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК).

Як вбачається з протоколу судового засідання, технічного запису його фіксування в суді першої інстанції докази понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача були надані до судових дебатів, їх копії вручені стороні відповідача, при цьому відповідач та його представник не заявляли клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами з посилання на їх не співмірність.

За таких обставин в апеляційного суду також відсутні процесуальні підстави для зменшення витрат на правничої допомоги у зв`язку з їх неспівмірністю.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що при розподілі цих судових витрат суд першої інстанції допустив порушення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягнувши їх у повному обсязі, тоді як ці судові витрати мали покладатися на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (95,51 %).

Отже, оскаржуване рішення слід змінити в частині розподілу витрат на правничу допомогу і стягнути з відповідача на користь позивачки 34001,56 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду щодо іншої позовної вимоги, тому рішення в цій частині не переглядається в апеляційному порядку.

У зв`язку з залишенням без задоволення апеляційної скарги в частині вирішення спору по суті, відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу понесені позивачкою витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи.

Згідно наданих документів (договір про надання правової допомоги від 17.07.2022 року № 795, квитанція № 718 від 17.07.2022 року, звіт-розрахунок від 20.07.2022 року, акт передання-приймання виконаних робіт від 20.07.2022 року) позивачкою понесено витрати на правничу допомогу в сумі 11916,67 грн.

Разом з тим, апеляційний суд визнає обґрунтованим клопотання сторони відповідача про зменшення цих витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю.

Так, з врахуванням обсягу наданих адвокатом послуг (фактично складання відзиву на апеляційну скаргу та документів на підтвердження витрат на правничу допомогу) слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 3000 грн. і стягнути ці витрати з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 31 травня 2022 року в частині розподілу понесених витрат на правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , житель АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 ) 34001,56 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , житель АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 ) 3000 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 вересня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк