Справа №522/6668/22
Провадження №2/522/3759/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Господарник», Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про захист прав споживачів в порядку статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Господарник», Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про захист прав споживачів в порядку статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 31 травня 2022 року роз`єднанні вимоги позовної заяви. Виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Господарник», Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про захист прав споживачів в порядку статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та залишено їх у провадженні судді Чернявської Л.М.

Так, ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», в якому просила визнати укладеним Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), між виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» та індивідуальним споживачем ОСОБА_1 , власником квартири АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме видати позивачу підписаний уповноваженою особою відповідача (виконавця комунальної послуги з водопостачання та водовідведення) примірник згаданого договору.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач відзначив, що у його житловому багатоквартирному будинку, 13.04.2005 року створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОСПОДАРНИК». При цьому, співвласниками самостійно обрано модель організації договірних відносин із виконавцем комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення укладання індивідуальних договорів, що передбачено п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Співвласниками будинку було враховано, що в їх квартири (нежитлові приміщення) постачається питна вода, яка використовується для приготовлення їжі та у санітарно-гігієнічних цілях. Також, функціонує загально будинкова система каналізації. Тобто, фактично, відповідач вже постачає в квартири та нежитлові приміщення будинку комунальну послугу, яка повинна оплачуватися за встановленими тарифами згідно показників лічильників. На виконання ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, згідно п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, відповідає обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором відповідно до п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З урахуванням наведеного, співвласники будинку, в тому числі позивач, сформовали пакети документів для укладення індивідуальних договорів, та роздруковали й підписали по два примірника Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем). Супровідним листом ОСББ «ГОСПОДАРНИК» вихідний №20.1 від 20.04.2021 року, відповідачу направлено Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), підписаний позивачем, разом із додатками. Відповідач отримав поштове відправлення, отже не повідомляв позивача та інших співвласників багатоквартирного будинку про свою відмову від укладання індивідуального договору, не надавав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього. При цьому, відповідач не припинив надання комунальної послуги споживачу. В той же час підписаний примірник типового договору, виконавець комунальної послуги не повернув споживачу. Відсутність договору перешкоджає позивачу сплачувати за спожиті послуги. Позивач наголошує, що відповідач, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві. Наведеною бездіяльністю виконавця, право позивача на належне отримання комунальної послуги порушено та підлягає поновленню судом.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Призначено підготовче провадження по справі.

22 червня 2022 року від ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення.

04 липня 2022 року від ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав.

Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання 07.10.2022 року, представник позивача адвокат Доніна Людмила Анатоліївна, яка також представляє інтереси третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «ГОСПОДАРНИК», не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» в судове засідання не з`явився. До суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги, заявлені позивачем, не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Отже, вважає, що відсутні умови та підстави для укладення відповідного договору.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини по справі, які перевірені письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Правовідносини які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (із наступними змінами), «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII (із наступними змінами), «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 року № 2918-III (із наступними змінами) та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Вказані правовідносини є договірними.

Із матеріалів справи судом встановлено, що дійсно, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер витягу 26056490 від 06.05.2010 року та Витягом з Державного реєстру правочинів №8229880 від 09.02.2010 року.

Згідно ст.385 Цивільного кодексу України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Позивач є членом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОСПОДАРНИК» (надалі ОСББ «ГОСПОДАРНИК»), яке створене 13.04.2005 року для забезпечення утримання та експлуатації багато квартирного будинку, організації забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах, та уповноваженого на управління майном багатоквартирного будинку.

Факт створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію, Статуту та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про особливості здійснення права власності багатоквартирному будинку», за рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг (ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Співвласниками багатоквартирного будинку позивача самостійно обрано модель організації договірних відносин із виконавцем комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення укладання індивідуальних договорів, що підтверджено витягом з Протоколу загальних зборів від 10.04.2021 року.

Тобто, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , позивач є індивідуальними споживачем комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що постачається у квартири (нежитлові приміщення) виконавцем - Філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», яка є відокремленим підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (надалі ТОВ «ІНФОКС»).

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як встановлено п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За визначенням ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Нормами п.п.6, 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки споживачів та виконавців житлово-комунальних послуг наведено у ст.ст.7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Як встановлено ст.22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право, в тому числі на забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним санітарним нормам і правилам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання; одержання в установленому порядку повної, достовірної, своєчасної інформації про якість питної води, зворотних вод, обсяги її реалізації, режими подачі та порядку розрахунку тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; забезпечення послугами з централізованого водовідведення відповідно до нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин; пред`явлення позовів до суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок постачання неякісної питної води, що не відповідає державним санітарним нормам і правилам, інших порушень законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення; підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. Споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

На виконання п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

При цьому, обов`язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, відповідає обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п.5, 6 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.

За визначенням п.п.28, 29 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII (із наступними змінами), такі види господарської діяльності як: централізоване водопостачання та водовідведення, крім централізованого водопостачання та водовідведення за нерегульованим тарифом; виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, крім виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом - підлягає ліцензуванню.

Філія «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» є відокремленим підрозділом суб`єкта підприємництва ТОВ «ІНФОКС», який здійснює діяльність у галузі надання споживачам фізичним та юридичним особам послуг з водопостачання та водовідведення на території Одеської області.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно інформації Ліцензійного реєстру Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на офіційному веб-сайті www.nerc.gov.ua, на підставі рішення №123 від 16.10.2014 року видала Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (ідентифікаційний код юридичної особи 14289688) ліцензію у сфері діяльності - питна вода, вид діяльності - централізоване водопостачання та водовідведення, із наступним переоформленням згідно рішення №522 від 28.02.2020 року.

Під час здійснення господарської діяльності у сфері надання комунальних послуг, відповідач зобов`язаний зокрема дотримуватися положень ст.68 Конституції України, якою передбачено обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідачем у справі не заперечувалось, що дійсно, в квартири (нежитлові приміщення) багатоквартирного будинку позивача постачається питна вода, яка використовується для приготовлення їжі та у санітарно-гігієнічних цілях, та функціонує загально будинкова система каналізації.

Тобто, фактично, відповідач вже постачає позивачу комунальну послугу, яка повинна оплачуватися за встановленими тарифами згідно показників лічильників.

На виконання ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як встановлено ч.3 і ч.4 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком - належить до повноважень Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (надалі Правила).

Відповідно до п.6 Правил, надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання комунальних послуг з урахуванням вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 затверджено, зокрема, Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем).

Особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку визначено ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги.

З урахуванням того, що 10.04.2021 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , самостійно обрано модель організації договірних відносин визначену п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме укладення індивідуальних договорів із виконавцем комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідач не має законних підстав для відмови позивачу в укладанні такого договору.

Судом оглянуто докази позивача - супровідний лист ОСББ «ГОСПОДАРНИК» від 20.04.2021 року вихідний №20.1, опис вкладення у рекомендований лист від 12.05.2021 року, якими відповідачу направлено, в тому числі заяву позивача та два підписаного ним примірника Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) разом із додатками.

Зокрема, опис містить відмітку і підпис уповноваженої особи або відділу Суворовського району ТОВ «ІНФОКС» Філія «Інфоксводоканал» про отримання вказаної кореспонденції.

Відповідачем не надано доказів щодо надання позивачу повідомлення про відмову від укладання договору або про складання протоколу розбіжностей до нього. Одночасно суд звертає увагу, що підписаний Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, позивачу повернуто не було.

Поряд з тим, за визначенням ч.2 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором (ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, про що наведено ч.4 ст.263 ЦПК України.

За висновком Великої Палати Верховного Суду встановленим постановою від 08.05.2018 року в справі № 757/45133/15-ц (провадження № 14-114цс18), укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком сторін за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК та ст.ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, відповідно до пп.1, 4 ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини, так і інші юридичні факти. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (статті 3, 6, 12-15, 20 ЦК України) можна дійти висновку про те, що в разі відмови виконавця від укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Постановою від 03.10.2018 року у справі №522/2986/16-ц (провадження №61-19514св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду наголосив, що встановивши, що ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є виконавцем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення та відмовляється укласти із кожним із споживачів - мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1, типові договори про надання таких послуг, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог позивачів у частині визнання їх укладеними.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, зокрема у рішенні від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішенні від 30.05.2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

01.02.2013 року, Верховний Суд України в узагальненні Судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) звернув увагу, що право звернення до суду з позовом про захист прав споживача має будь-який споживач, незалежно від того, вступав він у договірні відносини із продавцем (надавачем послуг) чи ні… Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування. При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача.

На виконання ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (із наступними змінами), держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав.

У пунктах 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року №39/248 зазначено такі цілі: сприяти країнам у встановленні або подальшому забезпеченні належного захисту свого населення як споживачів; сприяти створенню структур виробництва і розподілу, здатних задовольняти потреби і запити споживачів; заохочувати високий рівень етичних норм поведінки тих, хто пов`язаний з виробництвом і розподілом товарів та послуг для споживачів; сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою всіх підприємств на національному і міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах; заохочувати створення ринкових умов, що надають споживачам більший вибір при нижчих цінах. При цьому уряди повинні розробляти, укріплювати та продовжувати активну політику захисту інтересів споживачів.

На підставі ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, про що Великою палатою Верховного Суду ухвалена постанова від 21.03.2018 року по справі №14-57цс18.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин 1, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги споживача підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за участю третіх осіб: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А», Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, про захист прав споживача шляхом визнання укладеним договору та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати укладеним Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), між виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 14289688, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 26472133, місцезнаходження: 65039, місто Одеса, вулиця Басейна, 5), та індивідуальним споживачем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: квартира АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (ідентифікаційний код ВП 26472133, місцезнаходження: 65039, місто Одеса, вулиця Басейна, 5) вчинити певні дії:

видати індивідуальному споживачу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: квартира АДРЕСА_1 ), підписаний уповноваженою особою відповідача (виконавця комунальної послуги з водопостачання та водовідведення) примірник Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 14 жовтня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.