ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1378/21

Провадження № 22-ц/4820/1162/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №677/1378/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2022 року (суддя Гладій Н.М., повне судове рішення складено 02 травня 2022 року).

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що від шлюбу із відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який проживає разом із нею і перебуває на її утриманні. Позивачка посилається на те, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з 20.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2022 року скасовано заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з 20.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 , оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що позивачкою не доведено та в позовній заяві не міститься обґрунтування аліментів в розмірі 5000 грн та щомісячні потреби дитини в сумі 10000 грн. Позивачкою не здійснено та не надано щоденного або щомісячного розрахунку матеріальних потреб дитини, у тому числі у розмірі 8000 грн на місяць (зважаючи на рівність обов`язків батьків щодо дітей). Крім того, із наданих ОСОБА_1 документів не можливо встановити та зробити однозначний висновок про наявність у неповнолітнього Тімура хвороби зору. І відповідач заперечує наявність у його сина хронічного захворювання очей, стверджує, що дитина є здоровою та не потребує будь-якого лікування.

ОСОБА_2 вказує, що у нього не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн, він не працевлаштований, отримує дохід від підсобного господарства, має у власності лише ј частки квартири АДРЕСА_1 , будь-яким іншим майном не володіє, крім того, має на утриманні непрацездатного батька.

Відповідач згідний сплачувати аліменти, проте не погоджується із розміром, що визначений судом першої інстанції, а тому просить суд змінити оскаржуване рішення та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн щомісячно, починаючи з 20.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивачка вказує, що відповідач жодного разу не купував сину одежі, продуктів харчування, ліків, шкільного приладдя, іграшок, різних речей побутового вжитку, не возив на відпочинок чи лікування і участь у вихованні дитини не бере. Також, ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заперечував викладені позивачкою факти щодо хворобливості свого сина. Позивачка вважає, що в судовому засіданні в суді першої інстанції правомірно проведено розрахунок матеріальних витрат на потреби та на утримання дитини з врахуванням мінімальних його щоденних потреб. ОСОБА_1 зазначає, що щомісяця на утримання дитини вона витрачає 12000 грн та ще 3800 грн на лікування. Посилання відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько не відповідає дійсності, адже батько відповідача проживає окремо, є пенсіонером по віку та щомісячно отримує пенсію. Апелянтом не надано підтвердження того, що батькові необхідний постійний сторонній догляд, а також те, що батько знаходиться на утриманні у відповідача і останній є його опікуном.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а.с.4-5).

27 жовтня 2021 року рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано (а.с.44-45).

Відповідно до довідки № 4811 від 16.08.2022 позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та неповнолітній син сторін ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).

З довідки, виданої приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Грибчуком А.М. вбачається, що ОСОБА_1 працює у приватного нотаріуса на посаді секретаря та за період з червня по грудень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 29382,50 грн (а.с.66).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 слідує, що з 10.02.2021 по 23.05.2021 відповідачу здійснювалася виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.39-43).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.12.2006 ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ј частки кв. АДРЕСА_1 (а.с.49-30).

Згідно консультативного висновку лікаря-консультанта КМЦ «Агапіт» від 07.02.2022 ОСОБА_6 встановлено діагноз: алергічний контактний дерматит (а.с.68).

Задовольняючи частково позов та стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 4000 грн щомісячно, суд першої інстанції виходив із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, бажання позивачки отримувати кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, при цьому врахувавши вік сина, його стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Проте, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України.

Частинами 1, 2 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

За частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина 3 зазначеної статті також встановлює, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід) і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, обґрунтовуючи позов, посилалась на те, що відповідач є працездатним, здоровим, інших осіб на утриманні не має, а тому може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно на утримання дитини.

Судова колегія вважає, що при визначенні обов`язку відповідача сплачувати аліменти, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою і зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 4000 грн щомісячно, суд першої інстанції не у повній мірі з`ясував матеріальний стан відповідача та не з`ясував щомісячних потреб сина сторін, які є достатніми для забезпечення його гармонійного розвитку та не врахував обов`язок обох батьків на утримання малолітньої дитини, адже аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надавати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

А надані позивачкою до суду першої інстанції копії: свідоцтва про шлюб між сторонами, свідоцтва про народження сина, консультативного заключення лікаря-консультанта від 07.02.2022, виписки із медичної карти ОСОБА_5 , рецепта лікаря від 07.02.2022, чеку з аптечного пункту, довідки Севрюківського старостинського округу Антонівської селищної ради від 27.01.2022 про зареєстроване місце проживання батька відповідача, довідки від 16.08.2021 про зареєстрованих осіб в кв. АДРЕСА_3 не підтверджують, що матеріальний стан ОСОБА_2 дає змогу сплачувати ним аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно та не підтверджують розмір необхідного і достатнього утримання для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а саме 8000 грн щомісячно, враховуючи обов`язок обох батьків щодо утримання дитини.

У сукупності наведеного, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» та Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік»; матеріальний стан сторін; той факт, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком молодого віку і може забезпечити себе роботою та відповідним рівнем доходу, і утримувати дитину; інших утриманців, не має, адже суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази, прийшов до вірного висновку про недоведеність факту перебування на утриманні у ОСОБА_2 його батька; факт недоведеності розміру щомісячного доходу відповідача та наявності у нього матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі по 4000 грн щомісячно; визнання останнім позовних вимог в розмірі по 1700 грн щомісячно; враховуючи стан здоров`я дитини, судова колегія вважає, що підлягає до зміни оскаржуване судове рішення в частині визначення розміру аліментів до 2500 грн, що з врахуванням обов`язку обох батьків на утримання дитини (5000 грн) є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, що встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік».

А тому доводи апелянта щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для та їх недоведеність є такими, що заслуговують на увагу.

При цьому колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, саме такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та доведених потреб дитини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що участь в утриманні дитини повинен брати кожен з батьків та в разі понесення додаткових витрат на дитину позивачка не позбавлена можливості ініціювати питання щодо стягнення цих витрат з відповідача у порядку статті 185 СК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 4000 грн до 2500 грн щомісячно, починаючи з 20 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай