справа №176/1023/21
провадження №2/176/24/22
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Жовтоводської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Cвої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу №1862 від 27 травня 2010 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Вказує на те, що згідно довідки про склад сім`ї №1/1-1487, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 10 червня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано три особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У той же час позивачка зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є її рідними сином та донькою, а неповнолітня ОСОБА_4 є її онукою.

Наголошує на тому, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше п`яти років, оскільки з 2016 року виїхали на постійне місце проживання за кордон. Разом з тим, позивачка наголошує, що реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі створює для неї перешкоди у користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг. Наведені обставини змусили позивачку звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивачки ОСОБА_5 у своїй заяві просить розглянути даний позов без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву та/або клопотання про відкладення судового засідання до суду не подали.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Шостак Т.О. до початку судового засідання, подала клопотання, де просила провести судовий розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників

справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по

справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1862 від 27 травня 2010 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 11,12,13).

Згіднодовідки про склад сім`ї №1/1-1487, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 10 червня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано три особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сином та донькою позивачки, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 виданого 12 січня 2018 року та серія НОМЕР_2 виданого 19 травня 1992 року відповідно.

В свою чергу, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 21.)

Відповідно до акту про не проживання осіб за місцем реєстрації №1-0621 від 10 червня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою фактично не проживають починаючи з 2015 року та по теперешній час.

Крім того, в матеріалах справи маються копії дозвільних документів на проживання відповідачів в іншій країні (а.с.19,20,22,23,24).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт,що відповідачі виїхали на постійне місце проживання до іншої країни.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень йогоправа хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік.

Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні будинком та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Враховуючи вищевикладене, те що позивачка наполягає на задоволені позову, а відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, те що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі будучи зареєстрованими у вказаному будинку, втратили таке право, внаслідок не проживання у квартирі без поважних на це причин більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останніх такими, що втратили право користування належним позивачці житловим приміщенням.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Жовтоводської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА