Справа № 357/45/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізова А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи: Відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.12.2021 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконем М.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67641510. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 20.06.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1698, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його зобов`язанням перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року. Позивач вказує, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено ст.88 Закону України «Про нотаріат», а також банком порушено строк на протязі якого останній міг звернутись із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. А тому, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 20.06.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1698, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його зобов`язанням перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року та задоволення вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 48 411 євро 67 євроцентів, що за курсом НБУ на 13.12.2018 року становить 1 527 441,93 грн.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни належним чином завірену копію нотаріальної справи, на підставі якої 20.06.2019 року було вчинено виконавчий напис №1698, для приєднання до матеріалів справи, яка була виконана.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їхньої участі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено на майно ОСОБА_1 , одночасно просила розглядати справу без її участі.

Третя особа Відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Приписами ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між Позивачкою та АТ КБ «Приватбанк» з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 15 квітня 2008 року №KIC0GA00000167, було укладено Договір іпотеки за №2321, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 /а.с. 6-8/.

17 грудня 2018 року представником АТ КБ «ПриватБанк» на адресу позичальника ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ) було направлено письмові вимоги про усунення порушень за Кредитним договором№ KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року. Відомості про вручення поштових повідомлень відсутні.

Встановлено також, що 20.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1698, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його зобов`язанням перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року, та задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 48 411 євро 67 євроцентів, що за курсом НБУ на 13.12.2018 року становить 1 527 441,93 грн. Витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису 3 500,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення, - десять років сім місяців двадцять вісім днів, а саме з 15.04.2008 року по 13.12.2008 року /а.с. 9/.

08.12.2021 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконем М.В. відкрито виконавче провадження №67641510 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №1698 від 20.06.2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість згідно кредитного договору на суму 1530941,93 грн. /а.с. 13/.

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

За висновками КЦС у складі ВС у постанові від 10.11.2021 року у справі №758/14854/20 неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів та не підтвердило належними та допустимими доказами отримання позивачкою та позичальником ОСОБА_2 вимоги про усунення порушень, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця.

Окрім того, суд враховує, що банк, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України, ще у 2014 році звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року у справі №357/15147/14-ц, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку « Приватбанк» заборгованість по кредитному договору від 15.04.2008 р. в сумі 401 796 грн 44 коп, а також 3 654 грн судових витрат.

Крім того, як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення за десять років сім місяців двадцять вісім днів, а саме з 15.04.2008 року по 13.12.2008 року, тобто у строк, що перевищує 3 роки, відповідно, поза межами строку, визначеному статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», відтак вказана заборгованість не є безспірною.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» про наявність яких при вчиненні виконавчого напису відповідачем не заявлено та належними доказами не підтверджено..

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» не подало відзиву на позов з відповідними доказами, а тому суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності безспірної заборгованості перед стягувачем.

За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 20.06.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1698, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його зобов`язанням перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року та задоволення вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 48 411 євро 67 євроцентів, що за курсом НБУ на 13.12.2018 року становить 1 527 441,93 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України вони відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.12,19,81,133,141,259,264,265, 280-281 ЦПК України, 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 296/5, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ), треті особи: Відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса:б-р. Олександрійський, буд. 94, м. Біла Церква, Київська обл., 09117), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (адреса: вул. Центральна, буд. 6/9, м. Дніпро, 49000) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 20.06.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований у реєстрі №1698, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його зобов`язанням перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №KIC0GA00000167 від 15.04.2008 року та задоволення вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 48 411 євро 67 євроцентів, що за курсом НБУ на 13.12.2018 року становить 1 527 441,93 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяБ. І. Кошель