П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 752/27134/21

Провадження: № 22-ц/824/8957/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Андрієнко А.М., Нежури В.А.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Машкевич К.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2021 року листом № 431-3507 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» відмовило їй у зверненні до Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації з клопотанням про виключення з числа службових кімнати № 8 в квартирі спільного заселення № 82 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих мотивів, що їй необхідно відновитися на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями їх підприємства, відпрацювати належні 10 років, але з врахуванням терміну відпрацьованого її померлим братом ОСОБА_3 .Згідно записів у трудовій книжці, вона, ОСОБА_2 , 01 березня 2006 року була прийнята на посаду наглядача будинку у ТОВ «Житловик-Плюс», що давало їй право на отримання службового житла та була звільнена з такої посади (після переводу у 2015 році) 29 квітня 2020 року.Отже, загальний стаж її роботи, що дає право на отримання службового житла та його виключення з цієї категорії, склав 14 років 1 місяць. У зв`язку з працею на підприємстві не менш як десять років, їй, позивачці, та членам її сім`ї (всього 4 особи) була надана службова кімната № 21 у квартирі АДРЕСА_2 , яка 06 грудня 2019 року розпорядженням № 771 Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації була виключена з числа службових жилих приміщень.03 червня 2020 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/1845/20 Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію було зобов`язано видати їй, позивачці, ордер на право зайняття службового житлового приміщення - кімнати № 8 у квартирі АДРЕСА_3 . Повторно вона, ОСОБА_2 , працевлаштувалась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на посаду робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями 02 березня 2021 року та працює на цій посаді до теперішнього часу.Окрім того, вона, позивачка, у складі сім`ї з 4-х осіб з 26 січня 2021 року перебуває на квартирному обліку. За наведених обставин, просила суд зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернутися до Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації з клопотанням про виключення з числа службових кімнати № 8 у квартирі АДРЕСА_3 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року позов ОСОБА_2 про зобов`язання вчинення дій задоволено.

Зобов`язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернутися до Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації з клопотанням про виключення з числа службового житла кімнати № 8 (житловою площею 13,2 кв.м.) в квартирі спільного заселення № 82 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що за відпрацьований в житловій системі період з 01.03.2006 року по 06.12.2019 рік (14років) позивачка отримала службове житло - кімнату № 21 в кватирі АДРЕСА_2 , та за клопотанням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» отримала рішення про виведення цього житла з числа службового. Отже, ОСОБА_2 уже отримала службове житло і за нього відпрацювала. В той же час, рішення щодо виділення позивачці кімнати № 8 у квартирі АДРЕСА_3 як службового житла КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не приймало та з відповідним клопотанням до Голосіївської районної в м. Києві держадміністрації не зверталось. На момент ухвалення судом рішення про надання позивачці ордеру на вказану кімнату позивачка вже не була працівником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Отже у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» відсутні підстави для подання клопотання про виключення цього житла з числа службового, у КП не відпала потреба у службовому приміщенні. Також вказала, що службові житлові приміщення не є приміщеннями, які надаються згідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Адвокат Корнієнко С.В. в інтересах ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради № 14/21 від 30.01.2003 року створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с. 55).

Розпорядженнями Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 574 від 09.06.2005 року, № 58 від 02.08.2007 року закріплено за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» як службові кімнати у в будинку АДРЕСА_4 (а.с. 56-60).

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №578 від 28 жовтня 2015 року десятикімнатну комунальну квартиру АДРЕСА_5 , житловою площею 158,9 кв.м. включено до числа службових житлових приміщень КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" (а.с. 71).

З 01 березня 2006 року по 29 квітня 2020 року ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с. 11-14).

01.10.2012 року розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 680 надано службові житлові приміщення працівникам житлово-комунального господарства, зокрема, ОСОБА_2 , яка працювала в житлові системі з 01.03.20016 року на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями ТОВ «Житловик-плюс» - службову кімнату № 21 в комунальній квартирі АДРЕСА_6 (після зміни назви - Голосіївському ) на родину з 3 осіб.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_2 було видано ордер № 016286 від 05.10.2012 року (а.с. 61).

Згідно довідки № 66 від 29 січня 2018 року відділу обліку та розподілу житлової площі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, заявниця у складі сім`ї з 4-х осіб з 26 січня 2021 року перебуває на квартирному обліку (а.с.22).

21.10.2019 року адміністрацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» прийнято рішення «Про виключення з розряду службових», яким ОСОБА_2 , яка працює в житловій системі з 01.03.2006 року, проживає в службовій кімнаті № 21 у квартирі АДРЕСА_2 , вирішено клопотати перед Голосіївською районною в м. Києві держадміністрацією про виключення із службових приміщень кімнати № 21 у квартирі АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що відпала потреба у використанні зазначеної квартири, як службової (а.с. 68).

06 грудня 2019 року розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації кімнату № 21 у квартирі АДРЕСА_2 виключено з числа службових жилих приміщень КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с. 23,69).

29 квітня 2020 року ОСОБА_2 звільнилась з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за власним бажанням.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року у справі № 752/1845/20 позов ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії задоволено.

Зобов`язано Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_2 - ордер на право зайняття службового житлового приміщення - на кімнату № 8 , житловою площею 13,20 кв.м у квартирі АДРЕСА_5 (а.с. 25-27).

19 жовтня 2020 року на підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 видано ордер № 016319 на право зайняття службового жилого приміщення - кімнату № 8 у квартирі АДРЕСА_5 (а.с. 28).

02 березня 2021 року позивачка знову була прийнята на роботу до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с.9-15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що не подаючи відповідне клопотання про виключення житла із числа службового, відповідач порушує конституційне право позивачки на житло та гарантії, передбачені Конституцією України, ЖК України, Положенням «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 4.02.1988 року № 37, оскільки чинним законодавством не встановлено підстав для відмови у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради. Суд також вважав, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлена можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, ЖК та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР, Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Згідно зі статтею 6 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

За змістом статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Статтею 122 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Згідно зі статтею 124 ЖК Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до пункту 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_2 за відпрацьований в житловій системі період з 01.03.2006 року по день звільнення отримала службове житло - кімнату № 21 у квартирі АДРЕСА_2 , яку в грудні 2019 року було виведено з числа службових, що дає їй та членам її родини право на приватизацію цієї жилої площі.

Що стосується спірної кімнати № 8 у квартирі АДРЕСА_5 , то у вказану кімнату позивачка вселилась на підставі рішення суду в період після розірвання трудових відносин з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Тобто, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» рішення про виділення позивачці спірного житлового приміщення як службового не приймало, відповідних клопотань до Голосіївської районної в м. Києві держадміністрації не подало.

Однак, як зазначено вище, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ради народних депутатів.

Подання такого клопотання є правом підприємства, установи, організації, а не його обов`язком.

Проживання позивачки в спірній службовій кімнаті після поновлення на роботі не є підставою для виключення її з числа службових, оскільки як випливає з листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» потреба у використанні службової кімнати як службової не відпала та обумовлена наявністю інших працівників, які перебувають у трудових відносинах з підприємством, та необхідності покращення їх житлових умов.

При цьому, вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових слід вважати правом, а не обов`язком КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Недобросовісності при реалізації цього права судом не встановлено.

З огляду на зазначене, посилання позивачки на те, що на теперішній час її трудовий стаж перевищує 14 років, саме по собі не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позивачка, відпрацювавши більше 10 років в житловій системі, отримала кімнату № 21 у квартирі АДРЕСА_2 та право на її приватизацію, а відтак її права на житло жодним чином не порушені.

При отриманні у користування службової кімнати № 8 у квартирі АДРЕСА_5 позивачка була обізнана про її статус та могла усвідомлювати тимчасовий характер користування житлом.

Чинне законодавство не надає особі право на приватизацію службового житла.

Слід також відмітити, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у відповідь на запит ОСОБА_2 щодо виведення спірної кімнати з числа службових приміщень повідомило, що вказане питання буде розглянуто після її відновлення на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та відпрацювання 10 років з врахуванням терміну, відпрацьованого її братом, ОСОБА_3 , який до смерті тривалий час користувався кімнатою № 8 у квартирі АДРЕСА_5 .

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що службові житлові приміщення не є приміщеннями, які надаються згідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, покращення житлових умов або пільги нормами, що регулюють відносини при наймі житла спеціального призначення (службового) не визначено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини у справі, не звернув уваги на те, що вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком відповідача, а також те, що позивачка раніше отримала інше службове житло та право на його приватизацію у зв`язку з виведенням цього житла з числа службового, а тому помилково вважав, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлена можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, відхиляючи заперечення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про те, що вже скористалася своїм правом на отримання у користування іншого службового житла, а у КП потреба у використанні спірної службової кімнати не відпала, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування такої відмови.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Латанюк Наталії Вікторівни в інтересах Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.М. Андрієнко

В.А. Нежура