Справа № 161/9587/21 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/675/22 Категорія: 3, 16 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Ганжа М.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Діброва», Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Світлана Євгенівна, про встановлення юридичного факту набуття членства в садівничому товаристві й відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №40/8 від 21.10.2015, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №20 від 31.05.2018, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що у 1991 році, працюючи у Луцькій ПМК-18, він отримав земельну ділянку для ведення садівництва у Садівничому товаристві «Діброва» № НОМЕР_1 площею 0,0600 га, що в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області і з того часу став членом СТ «Діброва» та сплачував членські внески. Разом з дружиною ОСОБА_6 земельну ділянку використовували для городництва, а згодом почали зводити на ній дачний будинок, будівництво якого здійснювалося по мірі наявності коштів.

Дану земельну ділянку не приватизовував, оскільки мав намір закінчити будівництво і тоді зайнятися оформленням на себе права власності на земельну ділянку та на будинок.

Приблизно у 2015 році його син ОСОБА_3 почав спільно проживати з ОСОБА_4 .. У зв`язку з відсутністю у них власного житла та високими цінами на оренду житла вони з дружиною дозволили їм проживати у недобудованому дачному будинку, який уже був придатний для проживання, так як проведено електрику, воду і газ. Також він синові доручив сплачувати за нього членські внески.

У 2020 році через непорозуміння сина ОСОБА_3 з ОСОБА_4 остання вигнала його з дачного будинку і в ході спору стало відомо, що власником земельної ділянки і будинку є відповідачка ОСОБА_4 ..

Лише після цього йому стало відомо, що земельна ділянка № НОМЕР_1 у Садівничому товаристві «Діброва» була переоформлена на ОСОБА_3 , приватизована ним на підставі рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області №40/8 від 21.10.2015, на підставі якого 19.11.2015 на його ім`я було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :01:001:6592.

05.03.2018 зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 згідно договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є., зареєстрованим за № 238.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.04.2018 ОСОБА_4 здійснила реєстрацію за собою права власності на дачний будинок на підставі довідки, виданої 13.04.2018 СТ «Діброва» та рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області №20 від 31.05.2018.

Будучи членом СТ «Діброва», він не відмовлявся від наданої йому земельної ділянки та не давав згоди на переведення права членства в товаристві на свого сина, письмової заяви про це не подавав. А тому вважає, що виключення його з членів СТ «Діброва» відбулося з порушенням вимог статуту СТ «Діброва», так як відсутнє рішення про його виключення з членів товариства.

Оскільки будь-якого рішення загальних зборів чи правління про його виключення з членів СТ «Діброва» немає, то він є членом цього товариства з 1991 року.

ОСОБА_3 не набув членства в СТ «Діброва» на законних підставах, не мав права на отримання у власність земельної ділянки № НОМЕР_1 у СТ «Діброва», у зв`язку із чим він вправі вимагати усунення порушення своїх прав щодо користування земельною ділянкою шляхом визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, яким передано у власність земельну ділянку ОСОБА_3 .. Визнання незаконним рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 40/8 від 21.10.2015 слугує підставою для скасування виданого 19.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432, а також визнання недійсними усіх наступних правочинів.

Крім того, незаконним є укладений 05.03.2018 між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. та зареєстровий у реєстрі за № 238, оскільки укладенням даного договору, крім порушення його права, як законного користувача земельної ділянки, було приховано істотні для його укладення обставини, зокрема те, що на вказаній земельній ділянці уже наявний збудований дачний будинок.

При визнанні недійсним договору дарування підлягає визнанню недійсним переоформлення права членства в СТ «Діброва» на земельну ділянку № 287 ОСОБА_7 , а також рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 «Про переведення дачного (садового) будинку в житловий, що в с. Лище Садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 » і скасування запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Ураховуючи наведене, просив:

- встановити юридичний факт набуття членства у Садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області з 1991 року та відсутності юридичного факту вибуття з членства у Садівничому товаристві «Діброва»;

- визнати незаконним переоформлення права членства в Садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визнати незаконним та скасувати п.2 та п.3 (в частині ОСОБА_3 ) рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області №40/8 від 21.10.2015 « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність»;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432, видане 19.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. 05.03.2018 за реєстровим № 238 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 28, номер запису про право власності 25142838 від 05.03.2018;

- визнати незаконним і скасувати рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 «Про переведення дачного (садового) будинку в житловий, що в с. Лище садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 »;

- визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , проведений 19.04.2018 державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, реєстраційний номер 228, номер запису про право власності 25836497;

- відшкодувати судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 від імені відповідачки ОСОБА_4 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подали.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав і просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу позивача визнав та просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили і просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідачі Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області, Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради та третя особа приватний нотаріус Кушнір С.Є. повідомлені відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України шляхом доставлення судової повістки на їх офіційні електронні адреси.

Відповідачу Садівничому товариству «Діброва» судову повістку вручено на підставі п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України шляхом проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, повідомленою цією особою суду (а.с.68).

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Луцькому ПМК-18 з 1992 року, був членом Садівничого товариства «Діброва», у якому в його користуванні перебувала земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 600 кв.м.

Відповідно до ч.3 ст.35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

На земельній ділянці позивач ОСОБА_1 зі своєю дружиною звели садовий будинок, у якому приблизно з 2007-2009 р.р. дозволили проживати своєму синові ОСОБА_3 з ОСОБА_4 ..

Зазначену обставину підтвердили у судовому засіданні і відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Із наданої та завіреної Садівничим товариством «Діброва» копії «книги обліку садоводів 2000-2008 р.р.» вбачається, що зазначене під №287 прізвище ОСОБА_1 перекреслено із зазначенням прізвища ОСОБА_3 (а.с.73, 74-75).

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що згідно цих даних позивач став членом садівничого товариства саме з 2000 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що на цій же сторінці книги обліку садоводів внесено зміни щодо іншого члена садівничого товариства під №283 і ці зміни датовано 28.12.1998, тобто до 2000 року.

Таким чином, зазначене підтверджує ту обставину, що цей облік садоводів складено до 1998 року та позивач являвся з 90-х років членом СТ «Діброва».

У суді апеляційної інстанції позивач ствердив, що разом із сином ОСОБА_3 звертався до правління СТ «Діброва» з приводу подальшої сплати членських внесків сином, після чого не перевіряв та не цікавився долею сплати цих внесків. Про це ж ствердив і відповідач ОСОБА_3 ..

Членство у садівничому товаристві покладає на особу не тільки мати права, а й виконувати обов`язки.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що своїми діями позивач фактично припинив членство у садівничому товаристві, добровільно вийшовши з нього.

Фактично ставши членом садівничого товариства, ОСОБА_3 мав право на приватизацію земельної ділянки та розпорядження нею на власний розсуд, у тому числі шляхом дарування ОСОБА_4 ..

В суді апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ствердили, що після видачі у листопаді 2015 року свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку вони відразу ж показали його батькам.

Позивач зазначеного категорично не заперечував, а лише повідомив, що не пам`ятає цього.

Апеляційний суд критично відноситься до таких пояснень позивача та розцінює їх як бажання продовжити строки позовної давності.

Оскільки позивач фактично припинив членство у садівничому товаристві, добровільно вийшовши з нього, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення юридичного факту набуття членства в садівничому товаристві й відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №40/8 від 21.10.2015, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги щодо цих позовних вимог спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому у цій частині на підставі ст.375 ЦПК України рішення суду необхідно залишити без змін.

Разом із тим, відмовляючи в позові про визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №20 від 31.05.2018 та визнання незаконною і скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ці позовні вимоги є похідними від попередніх.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8-1 Житлового кодексу Української РСР, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

На виконання вимог ч. 1 ст. 8-1 Житлового кодексу України прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

Згідно п. 2 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

За правилами п. 3 Порядку для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: - копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; - письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; - звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні (пункт 4 Порядку).

Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі I (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку (додаток 2).

Із інвентаризаційної справи №1082 на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради 19.04.2018 проведено реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на садовий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 84,8 кв.м. Підставою виникнення права власності зазначено довідку №18, видану 13.04.2018 головою СТ «Діброва» (аркуш 24 інвентарної справи).

Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що вона видана ОСОБА_4 , яка є членом садівничого товариства «Діброва» і являється власником садової ділянки № НОМЕР_1 площею 600 кв.м та садового будинку площею 42,0 кв.м, збудованого в 1991 році на території СТ «Діброва» за №287 (а.с.28).

Із наявних у матеріалах справи виданих довідок та повідомлень СТ «Діброва» прослідковується їх невідповідність одна одній.

Так, 11.09.2015 видано довідку №20 ОСОБА_3 про те, що на цій земельній ділянці ним у 2003 році побудовано блочний будинок (а.с.79).

На запит адвокату Мозольській О.М. у повідомленні за №13 від 07.10.2020 СТ «Діброва» зазначає, що товариство не володіє інформацією і не веде облік, в яких роках та ким здійснювалася житлова забудова земельної ділянки № НОМЕР_1 (а.с.37).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Судом встановлено, що на час надання позивачем з дружиною дозволу відповідачам проживати у садовому будинку він був уже придатний для проживання, а інші необхідні роботи проводилися надалі за кошти позивача.

Законодавство України як не передбачало, так і не передбачає на даний час при відчуженні земельної ділянки одночасного набуття права на житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці.

Також законодавством не передбачено, що право власності на садовий будинок може бути набуто та зареєстровано на підставі довідки.

У данному випадку державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради незаконно 19.04.2018 проведено реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на садовий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 84,8 кв.м на підставі довідки №18, виданої 13.04.2018 головою СТ «Діброва».

Довідка містить недостовірну інформацію, що саме ОСОБА_4 являється власником садового будинку площею 42,0 кв.м, збудованого у 1991 році.

Оскільки незаконно було проведено реєстрацію садового будинку за ОСОБА_4 , то й незаконним та таким, що підлягає скасуванню є рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області №20 від 31.05.2018 «Про переведення дачного (садового) будинку в житловий, що в с. Лище Садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 », яким переведено садовий будинок ОСОБА_4 АДРЕСА_2 товаристві «Діброва» в житловий будинок, загальна площа якого 84,8 кв.м, житлова 47,8 кв.м (а.с.29).

При прийнятті цього рішення Лищенська сільська рада не звернула увагу, що за правилами п. 3 Порядку для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок заяву подає саме власник цього будинку, а не власник земельної ділянки, на якій він розташований.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про незаконність реєстрації за ОСОБА_4 початково права власності на садовий будинок, незаконність прийняття рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області №20 від 31.05.2018 «Про переведення дачного (садового) будинку в житловий, що в с. Лище Садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 » та незаконність на підставі цього рішення подальшої реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на житловий будинок, загальна площа якого 84,8 кв.м, житлова 47,8 кв.м в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 228, номер запису про право власності 25836497, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в частині вирішення цих позовних вимог необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Посилання відповідачки ОСОБА_4 на пропуск позивачем строку позовної давності відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідачка ОСОБА_4 суду пояснила, що про реєстрацію за собою права власності на спірний садовий, а у подальшому на житловий будинок вона позивачу не повідомляла.

Із матеріалів справи вбачається, що вперше інформацію щодо дачного будинку, а саме те, що довідка про його приватизацію видавалася 13.04.2018 ОСОБА_4 , надано Садівничим товариством «Діброва» адвокату Мозольській О.М. (яка діє в інтересах позивача) 07.10.2020 (а.с.17).

Ураховуючи вимоги ч.1 ст.261 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що про порушення свого права на садовий будинок позивач дізнався саме 07.10.2020, із позовом до суду звернувся 27.05.2021, а тому ним не пропущено встановленого законом трирічного строку позовної давності за цими вимогами.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №20 від 31.05.2018 та визнання незаконною і скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду у цій частині.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачами за задоволеними позовними вимогами ОСОБА_4 , Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради та Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 та визнання незаконним і скасування державної реєстрації права власності на садовий будинок скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Визнати незаконним і скасувати рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 «Про переведення дачного (садового) будинку в житловий, що в с. Лище, Садове товариство «Діброва», гр. ОСОБА_4 ».

Визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 , здійснений 19.04.2018 державним реєстратором Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228, номер запису про право власності 25836497.

Стягнути з Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 та Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору з кожного.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_1 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_4 та Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 по 681 (шістсот вісімдесят одній) грн. з кожного судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді