Справа № 459/318/22
Провадження № 2/459/78/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 травня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань Давидович І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи: орган опіки та піклування Червоноградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 . На обґрунтування позову послався на те, що він є власником цієї квартири. Крім позивача, у квартирі зареєстровані відповідачі, однак протягом тривалого часу у ній не проживають. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15.09.2019 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10.11.2020 року, виділено ОСОБА_1 в натурі квартиру АДРЕСА_1 та виділено в натурі ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 . Рішенням Окружного суду Північного Лісабона у справі JVM 545/14.5T8LRS було встановлено, що ОСОБА_2 не є донькою позивача, її батьком є ОСОБА_6 , з яким остання проживають разом за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач ОСОБА_4 є сином позивача, однак останній протягом тривалого часу не проживає у квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі у її утриманні, сплаті комунальних послуг. На даний час, позивач має намір продати належну йому квартиру, однак через наявність зареєстрованих у квартирі відповідачів не може реалізувати своє право.

25.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Представник позивача подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 подав заяву про визнання позову. Вказав, що протягом 11 років у спірній квартирі не проживає, оскільки проживає за кордоном. Інші відповідачі також протягом тривалого часу проживають за кордоном.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відзиву не подали.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставінаявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №298110310 від 05.02.2022 року.

У вказаній вище квартирі зареєстровані, зокрема, відповідачі, що підтверджується копією будинкової книги, однак відповідачі у квартирі не проживає, що підтверджується актами КП «Червонограджитлокомунсервіс» №199 від 11.06.2015 року та №450/07 від 20.01.2022 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15.09.2019 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10.11.2020 року, виділено ОСОБА_1 в натурі квартиру АДРЕСА_1 та виділено в натурі ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 . У рішенні вказано, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Червоноградського міського суду 14.08.2012 року.

Рішенням Окружного суду Північного Лісабона у справі JVM 545/14.5T8LRS встановлено, що ОСОБА_2 не є дочкою позивача.

В добровільному порядку знятися з реєстрації у вказаній вище квартирі відповідачі не бажають.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Порушення свого права власності позивач обґрунтовує тим, що факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону . Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ураховуючи пояснення позивача про те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не проживають у квартирі тривалий час, пояснення відповідача ОСОБА_4 про те, що він не проживає у цій квартирі понад 11 років, дані актів КП «Червонограджитлокомунсервіс», суд вважає доведеним, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання їх таким, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач ОСОБА_3 проживала у спірному житловому приміщенні в якості члена сім`ї власника і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_3 у спірному житлі не проживає, спільним побутом із позивачем не пов`язана, шлюб між нею та позивачем розірвано, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц і Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 526/3206/17.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути по 496, 20 грн. судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 496, 20 грн. судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 )

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , і.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

Повне рішення складено 10.05.2022 року.

Суддя: В. В. Грабовський