РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю:

секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 35 230 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 24 травня 2019 року розірвано. Від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на малолітню дитину, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 02 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, позивач зазначає, що останній час аліменти не покривають витрат на утримання дочки, а її доходи знизилися. Так, щомісяця вона сплачує батьківські внески за навчання у школі, за навчання іноземних мов, навчання у Малій академії наук, заняття в мистецьких та спортивних гуртках, харчування, проїзд, комунальні послуги, iншi щоденнi побутові потреби дочки, купує одяг та взуття, оплачує внески за участь дитини у виїзних платних змаганнях та конкурсах. У 2021 року мала витрати на органiзацiю тематичних вечорів у гуртку спортивно-бальних танців, витрати на організацію святкування дня

народження, витрати на оздоровлення у щорічному тренувально-оздоровчому таборі у « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у яких відповідач участі не брав.

Крім того, дочка самостійно проявляє бажання та займається у клубі спортивно?бального танцю, має генетичну схильність та фізичнi задатки до цього виду мистецтва, які спостерігаються в особливостях і якостях дитини, виявлених тренером, заняття не пропускає, систематично приймає участь у змаганнях, що свідчать про успіхи та розвиток здібностей. У зв`язку з цим, виникла необхідність у додаткових витратах на організацію участі у поїздці до тренувально-оздоровчого табору, на придбання одягу та взуття для тренувань, в яких відповідач участі не приймав.

З урахуванням викладеного вище вказує, що відповідач, будучи працездатним, працюючи директором ТОВ «Сітітрансплюс», не маючи на утриманні інших дітей, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину у рівній мірі з позивачем, а тому просить суд стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, що становлять половину від загальної суми додаткових витрат (70 460 грн) у сумі 35 230 грн.

29 грудня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не було погоджено з ним понесені нею додаткові витрати на утримання дитини.

Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд установив, що 24 травня 2019 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) від 11 липня 2019 року.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто 02 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання якого 24 лютого 2021 року був виданий виконавчий лист.

Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем.

У позовній заяві позивач зазначає, що остання несе додаткові витрати на дитину щодо лікування, забезпечення літнього відпочинку, фізичного розвитку для підтримання здоров`я та навчання на курсах іноземних мов, в академії наук на підтвердження чого було надано відповідні квитанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Суд при розгляді позову виходить з того, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини або які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини, то суду необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини, підтвердити витрати, пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь або інструментів та вказати періодичність їх придбання. Або ж якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Позивачем було надано до суду на підтвердження понесення додаткових витрат на дитину протягом 2021 років наступні документи.

19 березня 2021 року позивачем в інтересах дочки ОСОБА_3 був підписаний індивідуальний договір на проведення ортодонтичного лікування дитячого прикусу, вартість якого становила 18 110 грн, що підтверджується актами виконаних робіт від 19 березня 2021 року, 19 травня 2021 року, 19 червня 2021 року, 14 серпня 2021 рок, 23 жовтня 2021 року, 25 грудня 2021 року та фіскальними чеками 19 березня 2021 року, 19 травня 2021 року, 19 червня 2021 року, 14 серпня 2021 рок, 23 жовтня 2021 року, 25 грудня 2021 року.

Договором про надання послуг від 03 липня 2021 року, № 030721/7 квитанцією передплати від 11 травня 2021 року та меморіальним ордером від 01 липня 2021 року № МВ32979684, підтверджується вартість путівки в сумі 13 700 грн, на оздоровлення дитини в тренувально-оздоровчому таборі «Дитячий тренінгів проект Карамель» на базі спортивно-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Крім того, згідно з довідкою від 21 грудня 2021 року, наданою керівником клубу спортивно-бального танцю «Dance Time» ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, займається в клубі спортивно-бального танцю «Dance Time» з 2018 року. Заняття відвідує тричі на тиждень регулярно, активно приймає участь у всіх заходах, пов`язаних із спортивно-бальними танцями. Вартість занять складає 1 200 грн на місяць (11 місяців*1 200 грн = 13 200 грн).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати викликані саме особливими обставинами, передбаченими частиною першою статті 185 СК України, оскільки пов`язані з лікуванням дитини, з розвитком здібностей дитини та доведені наданими ним доказами, а саме: фіскальними чеками про оплату ортодонтичного лікування, квитанцією предоплати та меморіальним ордером про оплату оздоровчих послуг і довідкою про відвідування дитиною протягом тривалого часу та регулярно клубу спортивно-бального танцю, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача 22 500 грн.

Що стосується понесених позивачем витрат, пов`язаних з вивченням дитиною англійської та німецької мов, відвідуванням дитиною занять з експериментальної фізики БФБО «Наше майбутнє», навчанням у Малій академій наук України, то такі витрати не відносяться до додаткових у розумінні статті 185 СК України. Крім того, гуртки обирались позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 761/6933/17, 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц.

Відповідач не надав до суду докази, якими б приведені позивачем обставини спростував.

Доказів які б підтверджували, що майновий стан відповідача істотно змінився й він не зможе забезпечувати оплату додаткових витрат, матеріали справи не містять.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення.

Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 908 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 91, 141, 180-181, 185 СК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень додаткових витрат на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна