Справа № 342/137/22
Провадження № 2/342/260/2022
04 травня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
за участю секретаря судового засідання Качуровського Д.Р.,
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 12.11.2007, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та «Тарифами Банку» складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою відповідача підтверджується той факт, що він був проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані для ознайомлення у письмовій формі.
Представник позивача зазначає, що відповідно до ст.634 ЦК України з відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України).
Банк на підставі Договору про надання банківських послуг відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 2400 гривень.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.3.2, п.3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.
Представник позивача зазначив, що Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, проте не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.
Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою від 22.02.2022 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 23.03.2022 та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
16.02.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 22.03.2022 року надіслав до суду заперечення проти позову, у якому просив у задоволенні вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити.
Вказав, що позовні вимоги Банку не визнає, вважає їх безпідставними. Зокрема, зазначив, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які підписав, відсутні умови про розмір процентів за користування кредитом, штрафу та пені, а тому відсутні підстави для включення боргу по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 13 719, 97 гривень за кредитним договором. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, то за період з 10.05.2018 по 01.11.2018 Банк безпідставно, без його згоди, із його зарплатної карти стягнув 3649, 17 гривень, що підтверджується поданим Банком розрахунком, в рахунок стягнення процентів, не передбачених договором. Оскільки стягнута сума 3649, 17 гривень є значно більшою, ніж заборгованість по тілу кредиту у сумі 2266 гривень, вважає, що заборгованість по договору відсутня.
Розгляд справи, призначений на 23.03.2022 року, не відбувся у зв`язку з клопотанням відповідача про його відкладення.
Розгляд справи, призначений на 13.04.2022 року, не відбувся у зв`язку з клопотанням представника позивача про його відкладення.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 04.05.2022 надав пояснення аналогічні тим, що зазначені у запереченні на позов та просив суд відмовити у задоволені позову.
Правом надати відповідь на відзив сторона позивача не скористалась. У судове засідання 04.05.2022 року представник позивача не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про направлення судової повістки на електронну адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно заявки Банку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.
Суд, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розгляду справи за відсутності представника Банку, беручи до уваги відсутність клопотання представника позивача щодо відкладення розгляду справи та вимоги ст.223 ЦПК України, вирішив розглянути справу за відсутності представника позивача.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши відповідача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає доцільним зазначити таке.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 12.11.2007 року між АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією анкети-заяви по програмі «Авто в кредит за 30 хвилин».
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним 12.11.2007 року заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.
До анкети-заяви по програмі «Авто в кредит за 30 хвилин додані Умови та Правила надання банківських послуг, які відповідачем не підписані.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору б/н отримав кредитну картку: № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/09 року.
Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , стверджується, що 12.11.2007 року йому встановлено кредитний ліміт 2304,45 гривень, 27.11.2008 року збільшено кредитний ліміт до 2400 гривень, 28.01.2009 року зменшено кредитний ліміт до 2270 гривень; 06.11.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У заяві позичальника від 12.11.2007 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.
Як встановлено з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 12.11.2007 по 06.01.2022, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, зокрема відсоткової ставки, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснював нарахування та списання відсотків.
Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив крім суми, яку фактично отримав в борг позичальник (тіло кредиту), стягнути залишок заборгованості за відсотками та підтвердив своє право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.11.2007 року, Умовами та Правилами надання банківських послуг.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву по програмі «Авто в кредит за 30 хвилин».
Умови та Правила надання банківських послуг, не підписані відповідачем та факт ознайомлення при підписанні договору б/н від 12.11.2007 року саме з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в редакції наданій позивачем, відповідач не визнає.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
А тому суд вважає, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.11.2007 року шляхом підписання анкети-заяви, та відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за простроченими відсотками.
Щодо пред`явленої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимоги про сплату загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 2266 гривень, суд зазначає наступне.
Вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України передбачають, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Вимогою Банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів.
За даними виписки за договором № б/н, наданої Банком, відповідач 22.01.2008 року почав користуватись карткою та двічі знімав кошти з картки: 22.01.2008 у розмірі 1854 гривень; 08.03.2008 року 412 гривень.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні, що знімав готівкою кошти з картки у такому розмірі.
Як з`ясовано судом, згідно виписки за договором № б/н, наданої Банком, позивач стягував з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитним лімітом, списував відсотки за прострочений кредит, 30.03.2017, 10.05.2018, 23.05.2018, 19.06.2018, 22.06.2018, 11.07.2018, 26.07.2018, 20.08.2018, 29.08.2018, 20.09.2018, 24.09.2018, 16.10.2018, 26.10.2018, 01.11.2018, 22.01.2019, 23.09.2019 проводив операцію автоматичного погашення простроченої заборгованості на картку № НОМЕР_1 та здійснював переказ коштів між рахунками за договором.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердив у засіданні, що за період з 10.05.2018 по 01.11.2018 Банк із його зарплатної картки стягнув 3649, 17 гривень та зазначив, що ця сума є значно більшою, ніж заборгованість по тілу кредиту.
За даними виписки сума автоматичного погашення простроченої заборгованості та переказу коштів між рахунками становить 4098,39 гривень,що перевищує суму фактично використаних коштів відповідачем.
Крім того, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29.02.2012 залишок поточної заборгованості позивача перед Банком відсутній, проте Банк нараховував на залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту відсотки у непогодженому сторонами розмірі.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сума автоматично списаних Банком коштів та сума переказу коштів між картками перевищує отриману відповідачем суму кредитних коштів (тіло кредиту) за кредитним договором б/н від 12.11.2007 року, а встановлена Банком відсоткова ставка, згідно якої здійснювалось списання відсотків за прострочений кредит сторонами не погоджена, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за тілом (простроченим тілом) кредиту та заборгованості за простроченими відсотками (за відсотками на прострочену заборгованість).
Заперечень щодо відзиву відповідача на спростування його доводів позивач не надав.
Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Питання розподілу судових витрат вирішується згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у справі суд залишає за позивачем.
На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12,81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д , м. Київ, .

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області 12.11.1998, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 09.05.2022 року.

Суддя: Андріюк І. Г.