Справа № 127/1059/22
Провадження № 2/127/154/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи позовну заяву тим, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2013 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з позивачем.

Дочка Софія хворіє на цукровий діабет, в зв`язку з чим їй потрібне лікування, спеціальне харчування та оздоровчі поїздки до санаторію. Вона є інвалідом дитинства та їй потрібно 3000,00 грн. щомісяця на цілодобовий моніторинг цукру в крові та 2000,00 грн. на помпи для подачі інсуліну.

ОСОБА_1 зазначає, що батько дітей не надає їй допомогу, аліменти не сплачує і сталого заробітку не має. Позивач отримує соціальну допомогу на дітей, проте її не вистачає.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3000,00 грн. щомісяця та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 8000,00 грн. щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення кожною дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду відзив на позовну заяву та пояснив, що після розірвання шлюбу двоє неповнолітніх дітей залишились проживати з позивачем. При цьому, ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на спільних дітей та її сім`я вважається малозабезпеченою. Також додав, що він наразі не працює, будь-якого доходу не має, перебуває на диспансерному обліку з приводу діагнозу: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпетронічна хвороба, 2 ст., 2 ст. Гіпертензивне серце. СН1, 1ФК. Цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості, ст. декомпенсації, з незадовільним контролем. Ожиріння 1 ст, аліментарно конституційного ґенезу, регресуючий перебіг. Дисліпідемія. Хронічний стеатогепатит. В зв`язку з чим потребує постійного лікування, з чим пов`язані матеріальні витрати. Крім того, він не має у власності нерухомого майна, а проживає з батьками, в їх будинку. Разом з тим, батько відповідача є інвалідом ІА групи, перебуває на пенсії середній розмір якої 2902,57 грн., відповідач здійснює догляд за ним. Середній розмір пенсії матері відповідача становить 4132,59 грн. Враховуючи викладене,ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу батькам в частині сплати вартості комунальних послуг в середньому від 424,24 грн. до 3008,34 грн.

Відповідач також зазначив, що ОСОБА_4 щомісячно отримує державну соціальну допомогу, як інвалід дитинства. Зважаючи на викладене вище, ОСОБА_2 може сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1309,00 грн. на утримання ОСОБА_4 та 1309,00 грн. на утримання ОСОБА_5 . Крім того, позивач ніколи в своєму житті не працювала та все життя була на його забезпеченні разом з дітьми. В той же час, в пропорційному розмірі утримувати дітей позивач не може та перекладає обов`язок по утримання в повній мірі на нього, що не відповідає принципу рівності батьківства. Належних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на моніторинг цукру та помпи для подачі інсуліну позивач не надала. З огляду на викладене, ОСОБА_2 просив позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1309,00 грн. та на утримання дочки 1309,00 грн. щомісячно.

Також представником відповідача на стадії підготовчого провадження було подано до суду заяву щодо розподілу судових витрат, яка мотивована тим, що ОСОБА_2 поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. В зв`язку з чим, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги адвоката.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 03.09.1994 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №2089 (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2013 року вказаний шлюб було розірвано (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4, 5).

З довідки квартального комітету «Набережний-1» № 1094, виданої 11.11.2021 року вбачається, що діти проживають за адресою: АДРЕСА_1 , разом з позивачем (а.с. 8). Факт проживання дітей з матір`ю, відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства, хворіє на цукровий діабет, 1 тип, середньої важкості, глікемічний контроль субоптитмальний. Аутоімунний тиреоідит, гіпертрофічна форма. Зоб І ст. Тиреотоксикоз, стадія медикаментозноі субкомпенсації. В зв`язку з вказаними діагнозами дитині було рекомендовано, зокрема, вести щоденник самоконтролю цукрового діабету, інсулінотерапія інсуліном Новорапід за допомогою інсулінової помпи, ацетон сечі по показам контролю цукру крові 5 р/д, санаторно-курортне лікування (а.с. 9, 10, 46, 74).

Також позивачем долучено до матеріалів справи ряд документів про придбання лікарських засобів (а.с. 47-57, 75-76).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення (Лівобережне) №1405 від 29.09.2021 року ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на дітей до 18 років: ОСОБА_5 , 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження з 01.06.2021 року по 30.11.2021 року відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та її сім`я вважається малозабезпеченою (а.с. 7). З 01.12.2021 року розмір допомоги на доньку становить 2662,80 грн., а розмір соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на двох дітей з 01.01.2022 року 4424,08 грн. (а.с. 68). Аналогічні дані також підтверджується Відомістю з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів (а.с. 82-83).

Відповідач проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є батько відповідача (а.с. 31, 34).

Суд не приймає до уваги Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, оскільки в них наведені дані відносно відповідача з 4 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року, в той час як позивач звернулась з позовом 14.01.2022 року.

Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниці» від 15.02.2022 року ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на диспансерному обліку з приводу діагнозу: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпетронічна хвороба, 2 ст., 2 ст. Гіпертензивне серце. СН1, 1ФК. Цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості, ст. декомпенсації, з незадовільним контролем. Ожиріння 1 ст, аліментарно конституційного ґенезу, регресуючий перебіг. Дисліпідемія. Хронічний стеатогепатит. За період з 2019 року по теперішній час, звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря 5 разів, з метою підтримання здоров`я, профілактики, отримання профілактичних щеплень 22.05.2019 року, 15.07.2019 року, 23.06.2021 року, 20.07.2021 року (а.с. 30).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та згідно акту №1 від 17.02.2002 року та здійснює догляд за батьком ОСОБА_6 , який є інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою квартального комітету «Добробут» №107 від 17.02.2021 року (а.с. 30) та довідкою до акту огляду МСЕК (а.с. 32). Актом №1 від 17.02.2022 року посвідчено факт здійснення відповідачем догляду за батьком на теперішній час (а.с. 31).

Відносно матеріального стану батьків відповідача, то батько отримує пенсію за віком в розмірі 2998,12 грн., а мати 4219,90 грн. (а.с. 33).

Суд не приймає до уваги квитанці про оплату комунальних послуг як доказ надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги батькам, оскільки вони не є належним доказом. З них не можливо встановити за яке саме житло оплачується, особу платника та за чиї кошти здійснюється розрахунок.

Разом з тим, суд звертає увагу, що 05.07.2022 року ОСОБА_2 звернувся до управління соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою щодо призначення йому компенсації, як особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі догляд за батьком (а.с. 97). В результаті розгляду заяви, ОСОБА_2 з 01.07.2022 року перебуває на обліку в управлінні та йому була призначена компенсація в розмірі 1743,00 грн. щомісячно (а.с. 103)

З приводу обгунтування позовних вимог таких як потреба в придбанні для дочки, яка є інвалідом дитинства, 3000,00 грн. щомісяця на цілодобовий моніторинг цукру в крові та 2000,00 грн. для помпи для подачі інсуліну, то суд не приймає його до уваги, оскільки вказані витрати належать до додаткових витрат на дитину та не стосуються предмету розгляду цієї справи.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Відповідачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Разом з тим, жодного доказу того, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітній, матеріали справи не містять. Тобто, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач вживає дії щодо його подальшого працевлаштування.

Відповідач частково надає матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям та приймає участь в їх утриманні.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд звертає увагу, що позивачем не було надано суду доказів щодо можливості відповідача оплачувати аліменти в заявленому розмірі 11000,00 грн. щомісячно.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог та часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає можливим встановити аліменти у твердій грошовій сумі розміром 2618,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 238,08 грн. Решту суми судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Щодо вимоги представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача наданий: договір про надання правничої допомоги №LE-13 від 08.02.2022 року (а.с. 60-61), ордер (а.с. 63), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 64), акт №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 11.03.2022 року (а.с. 62) та квитанція про оплату наданих послуг від 11.03.2022 року на суму 3500,00 грн. (а.с. 62).

Згідно п. 4.1., 4.2. договору про надання правничої допомоги, правничу допомогу, що надається виконавцем, замовник оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що визначена в акті здачі-приймання наданих послуг, без ПДВ. Вартість правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором складає 4000 грн.

Акт №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) містить кількість витрачених адвокатом годин та перелік наданих послуг.

Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат відповідача на правничу допомогу.

Судом встановлено, що витрати понесені відповідачем у зв`зку з розглядом цієї справи, є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для відповідача важливе значення. Разом з тим, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є частково обґрунтованим та доведеним, враховуючи часткове задоволення позову. Тому, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2660,00 грн. слід стягнути з позивача на користь відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі розміром 2618,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімнадцять гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 14.01.2022 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 238,08 грн. (двісті тридцять вісім гривень 08 коп.).

Решту суми судового збору - компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2660,00 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят гривень 00 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 08.09.2022 року.

Суддя: