Справа №949/398/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м.Дубровиця

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 січня 2022 року був розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилося четверо дітей, один з яких є неповнолітній, а саме син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає та зареєстрований з позивачем за однією адресою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає.

Відвідування закладів охорони здоров`я сином проводиться у супроводі позивача, яка також оплачує витрати на його лікування. Позивач купує дитині весь необхідний одяг та продукти харчування. Лише позивач бере участь у культурному та духовному вихованні дитини, піклується про його стан здоров`я та розвиток. Відповідач, у свою чергу, ніякої участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги для його належного утримання не надає. Він ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати дитину. Згоди про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто.

Від відповідача ОСОБА_2 до початку розгляду справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, у зв`язку з безпідставністю, оскільки позивачем не доведено належним чином, що син знаходиться на її утриманні.

Крім того, від нього надійшла зустрічна позовна заява, у якій він просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги за зустрічним позовом, позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 січня 2022 року було розірвано. Від цього шлюбу вони мають дитину: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає та зареєстрований зі позивачем за однією адресою та перебуває на його утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає. Позивач купує для сина весь необхідний одяг та продукти харчування і лише він бере участь в культурному та духовному вихованні сина та піклується про його стан здоров`я та розвиток. Відповідач ухиляється він свого материнського обов`язку.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

На початку судового засідання відповідач первісний позов не визнавав та просив відмовити у його задоволенні та підтримав зустрічний позов з викладених у ньому підстав. Проте під час судового засідання вказав, що не заперечує проти задоволення первісного позову та стягнення з нього аліментів.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом слід задоволити, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 січня 2022 року був розірваний (а.с.9).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2010 року) вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з довідок №943 від 02 вересня 2021 року та №848 від 20 червня 2022 року, виданих виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області, по вулиці Івана Франка, 3, в с.Ясинець Сарненського району Рівненської області зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 , 1970 року народження; ОСОБА_1 , 1973 року народження; син - ОСОБА_4 , 2000 року народження; дочка - ОСОБА_5 , 2003 року народження та син - ОСОБА_3 , 2010 року народження (а.с.11, 59).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №944 від 02 вересня 2021 року, ОСОБА_1 проживає у будинку, який належить її чоловіку по АДРЕСА_1 , разом із сином - ОСОБА_3 та дочкою - ОСОБА_5 . Батько дітей ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки у сім`ї. Участі у вихованні дітей не приймає та матеріально їх не забезпечує (а.с.12).

Згідно характеристики №849 від 20 червня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області, а також акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 у житловому будинку, який має два виходи, разом із колишньою дружиною: ОСОБА_1 , 1973 року народження; та дітьми: ОСОБА_5 , 2003 року народження і ОСОБА_3 , 2003 року народження. На даний час ОСОБА_2 працює робітником в КП "Будинкоуправління", користується земельною ділянкою де вирощує картоплю та овочі, а також утримує свині у господарстві матері. Також ОСОБА_2 приймає участь у вихованні дітей (а.с.61,62).

Таким чином із досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 має два виходи, тобто є розділений. При цьому, мати дитини правомірно звернулась з даним позовом до суду, оскільки безпосередньо проживає із сином та займається його вихованням, утриманням і батьком дитини такого факту не спростовано.

У зустрічній позовній заяві позивач вказує, що купує для сина весь необхідний одяг та продукти харчування, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії фіскальних чеків (а.с.64-67). Проте, долучені ним копії фіскальних чеків, не можуть беззаперечно та достатньо свідчити про те, що він повністю забезпечує дитину всім необхідним одягом та продуктами харчування, а тому суд в повній мірі не приймає їх до уваги, а будь-яких інших доказів ним не надано.

Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її матеріальному утриманні, при тому, що відповідач за первісним позовом не заперечив про стягнення з нього аліментів, тому первісний позов слід задоволити.

Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Ч.2 вищевказаної статті передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки №83/08-06 від 20 червня 2022 року, виданої Дубровицьким КП "Будинкоуправління" Дубровицької міської ради Рівненської області, а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 13 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 з 09 березня 1998 року по даний час працює в слюсарем-сантехніком в КП "Будинкоуправління",де щомісячно отримує заробітну плату (а.с.60, 63).

Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що будучи батьком дитини, відповідач його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, тому з нього на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини. В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, або ж докази, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дитини.

Враховуючи, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача за первісним позовом на утримання дитини в примусовому порядку в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) відповідача за первісним позовом, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Разом із тим, враховуючи, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення, тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини слід відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 5 Закону України Про судовий збір ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 21 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 09 вересня 2022 року о 16-30 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ID-картка № НОМЕР_3 від 22 липня 2021 року, орган, що видав 5617.

Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 07 квітня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Суддя:підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.