Справа № 613/1858/21
Провадження № 2/615/59/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання - Партола О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить усунути відповідача від права на спадкування, як правонаступника після смерті спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є дочкою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 15 вересня 2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі на автомобіль Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зареєстрований за останнім. Окрім того, до складу спадщини входить житловий будинок та земельна ділянка, кадастровий номер: :00:002:0062, розташовані по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка, розташована на території Минківської сільської ради Валківського району Харківської області, кадастровий номер: :03:000:0340.

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого заведено спадкову справу № 160/2019. Також, спадкоємцем померлої є її чоловік ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, предметом якого є автомобіль, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

25 червня 2021 року до Валківського районного суду Харківської по вказаній справі від ОСОБА_2 надійшла заява, де вона зазначила, що є донькою ОСОБА_3 , має намір прийняти спадщину та бути правонаступником померлого у цій справі. Саме з цього моменту позивачу стало відомо, що відповідач є донькою ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що відповідача необхідно усунути від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , оскільки останній за увесь час проживання у будинку матері позивача жодного разу не говорив про існування у нього доньки, вона ніколи до нього не приїжджала.

Крім того, у 2013 році у ОСОБА_3 виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з чим потребував постійного догляду та матеріальної допомоги, однак, відповідач участі в догляді за батьком не приймала, будь-якої моральної підтримки чи матеріальної допомоги йому не надавала.

Також, як зазначає позивач, відповідач вчиняла протиправні дії відносно спадкоємця, що підтверджується відповідними зверненнями до відділу поліції №1 Богодухівського РВП ГУ НПУ в Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення на дії відповідача.

Вважає, що неправомірні дії саме відповідача призвели до захворювання ОСОБА_3 та стали причиною його смерті.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року цивільну справу передано на розгляд до Валківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

28 січня 2022 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на не обґрунтованість вимог позивача, просить в задоволенні позову відмовити.

Вказала, що ОСОБА_3 є її батьком. 15 серпня 1987 року відповідач зареєструвала шлюб, після чого змінила прізвище на ОСОБА_2 , але 20 жовтня 1998 року шлюб розірвано. 24.11.1998 знову зареєструвала шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Повідомила, що із батьком підтримувала стосунки на протязі тривалого часу та на час настання його смерті, провідували один одного. Останнім часом після смерті своєї дружини ОСОБА_4 він почав погано себе почувати. Позивач же не провідувала його та не надавала йому допомоги, оскільки не є його донькою або іншою родичкою, тобто родинні відносини між ними відсутні.

Останній час ОСОБА_3 знаходився та проживав за місцем її реєстрації та проживання, оскільки мав онкологічне захворювання, атеросклеротичний кардіосклероз, у зв`язку з чим потребував постійного нагляду лікарями. Зі свого боку вжила всіх заходів для виконання рекомендацій лікарем онкологом щодо подальшого лікування та обстеження батька. На виконання рекомендацій лікаря-онколога надавалася допомога сімейним лікарем та лікарем-онкологом за місцем його перебування та проживання, про що свідчить медична картка хворого ОСОБА_3 , де знаходяться всі відповідні записи відносно лікування обстеження та відвідування лікарів. Звернула увагу, що за направленням лікаря-онколога ОСОБА_3 було спрямовано на обстеження до м. Харкова до МДЦ Сучасні медичні технології ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т.Зайцева НАМИ України», але ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. Після смерті батька взяла на себе всі витрати по похованню та фактично прийняла спадщину.

Зауважила, що за час розгляду цивільної справи № 615/353/20 (в якій ОСОБА_3 був відповідачем), в нього почав погіршуватися стан здоров`я, оскільки позивач намагалася позбавити його права спадкування за заповітом.

Вважає, що за весь час життя і до настання смерті спадкодавця ОСОБА_3 їх з позивачкою поєднувала тільки цивільна справа № 615/353/20. За весь час його життя без дружини не підтримував з позивачкою ніяких відносин, тим паче з боку позивача йому не надавалася ніяка допомога у будь-якому вигляді.

01 лютого 2022 року ОСОБА_2 надала до суду доповнення до відзиву, в якому звернула увагу на те, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч.2 ст.1259 ЦК України, тому позивач не є належним позивачем у даній справі, так як не є спадкоємицею її батька ОСОБА_3

03.02.2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказала, що відповідач не надала жодних доказів стосовно здійснення витрат на поховання ОСОБА_3 . Крім того, заперечувала проти достовірності наданої відповідачем копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 . Зауважила, що за інформацією мереж закладів, установ та підприємств охорони здоров`я Харківської області станом на 06.01.2022 доступної на сайті Харківської обласної державної адміністрації у с. Губарівка наявна тільки амбулаторія загальної практики - сімейної медицини (АЗПСМ с. Губарівка) за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто заклад не є профільним по лікуванню онкологічних хвороб та взагалі не має місць для лікування, оскільки лікування здійснюється амбулаторно (на дому). Враховуючи, що с. Губарівка знаходиться на відстані 75,8 км від м. Харкова, на думку позивача, виникають сумніви щодо можливості надавання ОСОБА_3 медичної допомоги з боку лікаря-онколога на дому, оскільки найближчі профільні лікарі знаходяться саме в м. Харкові. Вважає, що всі аналізи надані відповідачем оплачувались самостійно померлим ОСОБА_3 , про що зазначено в самих аналізах наданих відповідачем та жодних даних щодо сплати таких аналізів ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Зауважила, що доводи відповідача щодо відсутності спілкування померлого з позивачем не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 проживав у будинку її матері ОСОБА_4 з 2000 року. Усе, що було в будинку належало їх родині. За період з 2000 року її родина купувала усі необхідні речі для життя, як матері, так і ОСОБА_3 , а саме велику побутову техніку, холодильник, пральну машину, електричну плиту та багато інших необхідних побутових речей, а також одежу та взуття, різні медичні пристрої тощо. На протязі 7,5 років після перенесеної ОСОБА_3 операції, вони підтримували його стан здоров`я, купуючи йому необхідні ліки.

Як зазначила позивач, після смерті її матері ОСОБА_3 різко перестав з ними спілкуватися, забрав усі правовстановлюючі документи на майно її матері, не відповідав на дзвінки, не відкривав двері навіть тоді, коли вони приїжджали з поліцією 06.02.2020, коли були складені протоколи і написана заява. На погляд позивача, ОСОБА_3 переховувався від їх родини.

Вважає, що погіршення стану батька відповідача сталося через те, що вони не мали змоги опікуватися ОСОБА_3 , оскільки він перестав з ними спілкуватися, почав ховатися. Вони вже не мали змоги привозити необхідні ліки.

Твердження відповідача, що не є належним позивачем, оскільки не є спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 вважає хибними, оскільки є спадкоємицею 5-ї черги (ст. 1265 ЦК України) та вчасно звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Звернула увагу, що у спірних правовідносинах мають місце всі три обставини, передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 був важко хворим та перебував у безпорадному стані; переховувався у відповідача, а тому від інших осіб допомогу отримати не міг, у зв`язку з чим необхідна була допомога саме від ОСОБА_2 ; відповідач могла надати необхідну допомогу, направивши померлого до спеціалізованої онколікарні, однак цього не зробила.

Відповідач подала клопотання про здійснення судового розгляду за її відсутності, в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.12.1958 Жовтневим райбюро РАЦС м. Харків, актовий запис № 1238 від 14.12.1958.

З 15.09.2012 ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №2 від 18.12.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 09.01.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №12.

Відповідач є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 20.04.1970 Гутянським с/ЗАГС Богодухівського району Харківської області, актовий запис №22. Після реєстрації шлюбу 15.08.1987 відповідач змінила прізвище на ОСОБА_2 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 22.09.2021. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , 20.10.1998 даний шлюб розірвано. 24.11.1998 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб, після чого змінила прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 виданого 24.11.1998 Губарівською с/радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис №13.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 17.06.2021 Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №424.

Відповідач звернулась до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

08.09.2021 позивач також звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується заявою, зареєстрованою в реєстрі за № 3-249.

Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

З огляду на приписи статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, та в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 зазначено, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК.

Згідно із положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, позивач, у порядку статті 81 ЦПК України, не обґрунтувала та не надала будь-яких доказів, що вона є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та відноситься до будь-якої черги спадкоємців за законом, визначених статтями 1261 ЦК України - 1265 ЦК України.

Сам факт звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не може свідчити про наявність у позивача права на спадкування за законом.

Крім того, позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Статтею 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.

Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Як зазначає позивач, у 2013 році у ОСОБА_3 виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з чим він потребував постійного догляду та матеріальної допомоги, однак, відповідач участі в догляді за батьком не приймала, будь-якої моральної підтримки чи матеріальної допомоги йому не надавала.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Такий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року по справі № 308/4006/18 (провадження № 61-21065св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, яка у свою чергу умисно ухилялася від надання такої допомоги.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.265,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова