Справа № 342/211/22
Провадження № 2/342/285/2022
10 травня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
за участю секретаря судового засідання Качуровського Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем жодних договорів не укладав та будь-яких грошових коштів на його рахунок не сплачував. Про наявність будь-якої заборгованості за невиконання, неналежне виконання будь-яких зобов`язань, факт відступлення права вимоги за кредитним договором не повідомлявся. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Також вказав, що сума заборгованості, вказана у виконавчому написі нотаріуса не є безспірною, оскільки відповідач не отримував у відповідача жодних грошових коштів. На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису безспірність заборгованості не була встановлена. Кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому вказаний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Також представник позивача позивач подав заяву про забезпечення позову.
Ухвалою від 24.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; витребувано від приватного нотаріуса належним чином засвідчені копії матеріалів справи за оспорюваним виконавчим написом.
Судове засідання 18.04.2022 не відбулося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Від відповідача ТзОВ «Українські фінансові операції» судова повістка та копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з копіями доданих до неї документів повернулися за відмовою адресата від отримання, судова повістка від третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з копіями доданих до неї документів повернулися у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
У судове засідання 10.05.2022 позивач не з`явився.Представником позивача разом із позовною заявою додано клопотання про розгляд справи за його відсутності та без участі позивача, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання 10.05.2022 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що стверджується підписом (за довіреністю) на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних клопотань чи заяв до суду не подав.
Вимоги ухвали про витребування доказів Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» не виконано.
Треті особи без самостійних вимог у судове засідання 10.05.2022 не з`явились: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. судову повістку отримав, що стверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення;приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про розгляд справи повідомлявся належним чином, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Письмових пояснень по суті спору від третіх осіб без самостійних вимог на адресу суду не надходило.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких обставин, з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
Cудом встановлено, що 22 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського
Сума заборгованості складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2500 грн; простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 5650 грн; плати за вчинення виконавчого напису, що становить 800 грн. Загальна заборгованість боржника становить 8950 гривень.
Підставою звернення позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк В.М., до суду став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 .
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав, шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
У ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Статтею 89 Закону встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, недотриманням під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис від 22.11.2021 року був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, що є обов`язковим з 22.02.2017 (дати набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду).
Також відповідач не надав суду оригіналу кредитного договору, на підставі якого було вчинено нотаріусом виконавчий напис.
Крім цього, як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.
У матеріалах справи відсутні докази про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису з`ясовував питання наявності заборгованості та її розміру, як зазначено у виконавчому написі. Крім цього, відповідач не надав доказів направлення боржнику ОСОБА_1 повідомлення з вимогою сплатити борг та факт отримання ним такого повідомлення.
Крім цього, у матеріалах справи немає доказів на підтвердження відступлення права вимоги ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - ТзОВ ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за кредитним договором на підставі договору факторингу №18/10/2021 від 18.10.2021 року.
Також, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості ОСОБА_2 . Не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.
Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся ОСОБА_2 про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень).
Суд вважає, що нотаріус Золотих О.О., при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку із чим виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
У зв`язку з вищевикладеним, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 957,20 грн, та сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 478, 60 гривень.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень суд зазначає наступне.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) постанова Верховного Суду у справі №820/479/18.
Згідно ч.3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що 08.02.2022 року між адвокатом Атаманюком В.М. та ОСОБА_1 укладено договір доручення на ведення справ у державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах.
Відповідно до акту виконаних робіт за договором від 08.02.2022 адвокатом було виконано роботу на загальну суму 6000 гривень. Зокрема, адвокат розрахував, що витратив на вивчення судової практики та законодавства, складення позовної заяви, заяв, клопотань, надання консультацій 6 робочих годин, вартість однієї робочої години оцінив у 1000 гривень.
Також представник позивача адвокат Атаманюк В.М. додав квитанцію №453767 від 16.03.2022 про надання юридичних послуг Бистрову І.О. у розмірі 6000 гривень.
Таким чином, є документально підтвердженими витрати позивача ОСОБА_2 на правову допомогу адвоката у даній справі.
Також суд враховує, що відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку ст. 137 ЦПК України.
Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає підставними вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 15, 16, 18, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 352, 354, ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 992,40 гривень сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 496,20 гривень сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», , адреса: вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим.2, м.Київ, 03045;

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, адреса: АДРЕСА_2 ;

- приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович, адреса: вул. Василіянок, 62 А, офіс 7, м. Івано-Франківськ, 76019.

Повний текст судового рішення складено 10.05.2022.

Суддя: Андріюк І. Г.