Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1912/21 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д.О.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О.

у цивільній справі №276/1912/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Кредит-Капітал», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №37965 від 14.05.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 22620 грн., та стягнути відповідача судові витрати, а саме: судовий збір і витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 50000 грн. В обґрунтування поданого позову зазначав, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2021 зазначено документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, а саме виконавчий напис від 14.05.2021 за реєстраційним номером 37965 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгена Михайловича. Згідно даної постанови вбачається, що виконавчим написом стягнуто з боржника на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 22620 грн. Зазначає, що жодних листів, претензій по кредитному договору він не отримував. Вказана у виконавчому написі сума боргу, не є безспірною, оскільки позивач нарахував боргові зобов`язання поза межами строку позовної давності, відповідач нараховував штрафні санкції в період дії карантину, що заборонено Законом України «Про споживче кредитування». Відповідачем вимоги щодо заборгованості на адресу позивача не направлялись. Виконавчий напис не містить жодних розрахунків нарахування відсотків, які вважає незаконними, оскільки значно перевищують тіло кредиту. Також зазначає, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який не є нотаріально посвідченим.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №37965 від 14.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» коштів в сумі 22620 гривень.

У задоволенні решти вимог позивача - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» на користь держави судовий збір в сумі 1362 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 50 000 грн. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції порушено практичні положення Постанов Верховного суду (Верховного суду України), застосовані у подібних правовідносинах. А тому, позивач має право на стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Бойко В.В. у належному розмірі.

Вважає, що позивач ОСОБА_1 до ухвалення рішення по суті подав заяву про стягнення понесених ним у зв`язку з розглядом даної справи судових витрат, а тому має право на стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у зв`язку з тим, що у матеріалах справи ОСОБА_1 наявний попередній розрахунок витрат на правову допомогу. Крім того, до позовної заяви було долучено договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Бойко В.В., кошторис витрат від 01 листопада 2021 року та оригінал ордеру серії АА № 0015553 від 22.11.2021р.

Так, із змісту договору вбачається, що сторони домовились, що гонорар за договором в кожній окремій судовій інстанції становить в розмірі по 50 000 грн, який стягується, у разі задоволення позову, з відповідача за судовим рішенням. Розмір оплати за конкретні дії адвоката визначені в кошторисі, що є невід`ємною частиною договору, для розрахунку вартості фактичної наданої правової допомоги адвокатом.

Рішення суду в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не оскаржується. Тому його законність апеляційним судом не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.1. Договору про надання правової допомоги адвокатом від 01.11.2021 р, який укладений між адвокатом Бойком В.В. та Лісовцем В.Ю., гонорар в кожній окремій судовій інстанції (першій, апеляційній або касаційній) становить в розмірі по 50000 грн., який стягується, у разі задоволення позову, з відповідача за судовим рішенням. Розміри оплати за конкретні дії адвоката визначені в кошторисі, що є невід`ємною частиною договору для розрахунку вартості фактично наданої правової допомоги адвокатом.

Відповідно до кошторису витрат (у суді першої інстанції) адвоката вартість професійних послуг адвоката за представництво інтересів клієнта при розгляді справ складає 50 000 грн.

Обгрунтовуючи висновки в частині вимог про розподіл судових витрат, суд першої інстанції правильно виходив з того, що понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу не були доведені належним чином у передбаченому процесуальним кодексом порядку та в задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача із відповідача судових витрат в розмірі 50 тис. грн. за професійну правничу допомогу слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, адвокат Бойко В.В. представляв інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції, що підтверджується ордером про надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 01 листопада 2021 (а.с.46)та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №28 від 04.04.2019 року (а.с.45). Після відкриття провадження у справі 23.12.2021 представником позивач адвокатом Бойко В.В. подано клопотання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу з відповідача у розмірі 50 тис. грн.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивачем при подані позовної заяви не подано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що є додатковою підставою для відмови позивачу у відшкодуванні судових витрат на правову допомогу.

Окрім того, позовна заява та додані неї документів, які були направлені іншій стороні у справі, будь-яких вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, а також доказів які обґрунтовують такий розмір не долучено.

Подання у подальшому позивачем чи його представником клопотання про стягнення судових витрат та документів, які обґрунтовують їх розмір, які до того ж в порушення вимог ст.83 ЦПК України не були направленні іншій стороні у справі, не звільняє позивача від встановленого законом обов`язку подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Такі клопотання та документи можуть лише доводити або уточнювати наведений позивачем попередній розрахунок витрат на правову допомогу, а не замінювати його, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Великою палатою Верховного суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та у додатковій постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З огляду на зазначене, наявний у матеріалах справи ордер на надання правничої (правової)допомоги серії АА №0015553 (а.с.46),свідчить що представником ОСОБА_1 у цій справі був адвокат Бойко В.В.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу в розмірі 50 000 грн. представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано договір про надання правової допомоги №б/н від 01 листопада 2021 (а.с.41-43) та кошторисом витрат (у суді першої інстанції) від 01.11.2021 (а.с.44).

Відповідно до доданих документів зазначено, що гонорар в кожній окремій судовій інстанції (першій, апеляційній або касаційній) становить в розмірі по 50000 грн., який стягується, у разі задоволення позову, з відповідача за судовим рішенням. Розміри оплати за конкретні дії адвоката визначені в кошторисі, що є невід`ємною частиною договору для розрахунку вартості фактично наданої правової допомоги адвокатом (п. 3.1. Договору про надання правової допомоги адвокатом від 01.11.2021 р.).Сторони домовилися про сплату гонорару адвокату після винесення остаточного рішення у справі у судах України.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що в порушення вимог ст.137 ЦПК України, ст.ст. 26. 27 Закону Україні «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та ст. 903 ЦК України договором не передбачено сплату гонорару безпосередньо позивачем, оскільки згідно умов договору їх покладено на відповідача, доказів на підтвердження сплати представнику вартості наданих послу і суду не надано, а тому позивачем витрати на правову допомогу не понесені та стягненню з відповідача не підлягають.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №323/642/20.

Крім того, за правилами ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача на користь держави витрати на оплату судового збору у розмірі 1362,00 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 50000 грн.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: