Провадження №2/521/879/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Неділько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Міське агентство приватизації житла» про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності на житло,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Міське агентство приватизації житла» про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності на житло.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 24.07.1968 року її дідусь, ОСОБА_3 , 1937 року народження, був зареєстрований у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , житловою площею - 30,17 кв. м.

Разом з ним були зареєстровані за зазначеною адресою:

- його дружина та бабуся позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована з 15.06.1972 року.

- його донька та мати позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована з 10.06.1982 року.

- сестра бабусі, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 10.06.1982 року, що підтверджується Формою А про прописку по квартирі АДРЕСА_2 .

18.09.1987 року згідно рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси її дідусю, ОСОБА_3 додатково до двокімнатної квартири була передана списана з балансу житлової площі однокімнатна квартира АДРЕСА_3 житловою площею - 20,0 кв. м., що підтверджується архівною копією №75/16/09 від 07.11.2003 року.

Таким чином станом на 01.01.1988 року у користуванні сім`ї її дідуся, ОСОБА_3 знаходилася трикімнатна квартира загальною площею - 42,0 кв. м., що перебувала за адресою: АДРЕСА_4 .

28.02.1992 року позивач була зареєстрована за зазначеною адресою та перебуває зареєстрованою по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її дідусь, ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача, ОСОБА_5 .

Після смерті матері виховувати її почала бабуся, ОСОБА_4 , проте у зв`язку з тим, що вона сама була лежачою хворою людиною вона змушена була віддати її до інтернату, у якому позивач перебувала з 2002 до кінця 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 її бабуся, ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 21.01.2004 року.

У кінці 2007 року, після закінчення інтернату, позивач ОСОБА_7 повернулася додому, проте не змогла попасти до квартири АДРЕСА_2 , так як ОСОБА_8 не впустила її туди, мотивуючи тим, що там перебувають сторонні наймачі, у зв`язку з чим вона була змушена проживати у гуртожитку до кінця 2008 року.

На початку 2009 року вона змогла отримати доступ до квартири та почала в ній проживати.

16.01.2017 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила своє прізвище на ОСОБА_10

01.07.2021 року до неї в квартиру прийшла далека родичка по лінії дідуся, колишня адвокат її бабусі, ОСОБА_11 , яка представляла її інтереси під час розгляду судових справ та передала їй папку з документами, серед яких вона знайшла свідоцтво про смерть бабусі, ОСОБА_4 , інші документи вона не вивчала.

02.07.2021 року до неї завітала подруга ОСОБА_12 , яка звернула увагу на інші документи, серед яких були рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2003 року про визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , копію заяви ОСОБА_11 про їх зняття з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі, завірену начальником дільниці №2 ЖКС «Бугаївський», паспортисткою та бухгалтером від 20.01.2004 року.

14.07.2021 року вона звернулась до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» з заявою щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 .

26.07.2021 року на її адресу надійшла відповідь з зазначеного підприємства, що квартира, у якій вона зареєстрована з 1992 року приватизована 10.06.2006 року, що підтверджується розпорядженням органу приватизації та свідоцтвом на житло № НОМЕР_2 , що підтверджується супровідним листом за №349/01-09.

З отриманих копій розпорядження та свідоцтва вбачається, що власниками трикімнатної квартири, загальною площею - 42,0 кв. м., у рівних частках перебувають на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та позивач, ОСОБА_7 .

Також їй були надані копії документів, що стали підставою для приватизації зазначеної квартири.

Проаналізувавши отримані копії документів та перевіривши обставини приватизації квартири АДРЕСА_2 приходить до висновку, що вона була здійснена з суттєвим порушенням законодавства, фальсифікацією документів з боку ОСОБА_8 , у зв`язку з чим приватизація зазначеної квартири повинна бути визнана незаконною, а розпорядження органу приватизації та свідоцтво на житло за номером НОМЕР_2 від 10.04.2006 року підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Від представника ОСОБА_13 - адвоката Хотіна В.Б. надійшла заява, в якій зазначено, що при ознайомлені з позовною заявою та доданими документами з`ясувалося, що позовні вимоги ОСОБА_14 подані до ОСОБА_8 , хоча позивачу відомо, що після укладення шлюбу відповідачем, остання змінила своє прізвище на ОСОБА_15 , дана обставина підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 03.10.2016 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином та своєчасно.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 10 квітня 2006 року, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 42,0 кв. м. належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

З копії документів, а саме довідки про склад сім`ї вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (яка на той час була неповнолітньою) подали заяву про передачу їм в приватну спільну власність на 2-х осіб вказану квартиру, яку вони займають на умовах найму. Згідно довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення в квартирі за адресою АДРЕСА_4 проживають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - наймач та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - сестра.

З копії розпорядження органу приватизації № 197005 від 10.04.2006 року вбачається, що прохання ОСОБА_8 про безоплатну передачу разом з ОСОБА_7 у спільну часткову власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 задоволено. Вирішено видати свідоцтво про власність на житло і посвідчити право на одержання належних мешканцям квартири житлових чеків на суму 1 грн. 80 коп. відповідно до розрахунку площі квартири, що безоплатно приватизується.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 03.10.2016 року ОСОБА_8 змінила своє прізвище на ОСОБА_15 .

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частиною третьою статті 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках,які перебуваютьу власності територіальних громад,або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України.

На час подання до органу приватизації заяви ОСОБА_8 про передачу їй та ОСОБА_7 в спільну часткову власність квартири за адресою: АДРЕСА_4 , та видачі розпорядження про приватизацію вказаної квартири від 10.04.2006 року, приватизація здійснювалася відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII від 19.06.1992 року та наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян».

Згідно з приписами частин 1,2 статті 8 Закону України «Про приватизацію житлового фонду»(в редакції на момент приватизації спірної квартири) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією,та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Згідно з пунктом 5 Наказу № 56 передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Відповідно до п. п. 20-22 Положення про порядок передачі квартир(будинків) у власність громадян при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку), громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Таким чином, однією з обов`язкових умов для виникнення в мешканців квартири права на приватизацію квартири є їх звернення до органів приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи із заявою про передачу в спільну часткову власність квартири за вищевказаною адресою до органу приватизації звернулася ОСОБА_8 , членами сім`ї якої зазначено: ОСОБА_7 .

Згідно із ч.3 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з аналізу змісту закону «Про приватизацію державного житлового фонду» в поєднанні з нормами стст.1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст.29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Посилання позивача на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2003 року, яким визнано ОСОБА_6 , разом з усіма мешканцями, які мешкають з нею разом ( ОСОБА_8 ) втратившими право на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 , є безпідставними, оскільки при здійсненні приватизації спірної квартири органом приватизації були дотримані наведені вимоги діючого на той час законодавства, яке регулювало приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до ст. 60 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) захист прав та інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень.

Згідно ст.13 ЦК УРСР в редакції, чинній на час приватизації, неповнолітні віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників.

Матеріали справи не містять будь-яких фактичних даних про те, що волевиявлення позивача по приватизації квартири було іншим.

Таким чином, ОСОБА_8 діяла у процесі приватизації спірної квартири у як у власних інтересах, так і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 відповідно до чинного законодавства.

Натомість, приватизація може бути визнана незаконною в разі порушення вимог законодавства, яке регулює процедуру її проведення, та, як наслідок, підставою для скасування розпорядження органу приватизації та видане на його підставі свідоцтво.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Суд враховує ці висновки Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Наведеними нормами процесуального права саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість усіх заявлених вимог, надати належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову.

Між тим позивачем ОСОБА_14 не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 під час приватизації спірної квартири діяла всупереч її інтересам. У зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог ОСОБА_14 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Міське агентство приватизації житла» про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, скасування свідоцтва про право власності на житло - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_5 ).

Відповідач: Департамент міського господарства Одеської міської ради (, 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д).

Третя особа: Комунальне підприємство «Міське агентство приватизації житла» (, 65008, м. Одеса, вул. Б.Хмельницького, 66).

Суддя: І.В. Плавич