Номер провадження: 22-ц/813/4747/22
Справа № 499/765/20
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року у складі судді Кравчука О.О.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд стягнути з кожного відповідача на свою користь по: 11 983, 68 грн. витрати на лікування, 5 900 грн. витрат на поховання, а також по: 13 050 грн. шкоди заподіяної втратою годувальника та 5 800 грн. моральної шкоди в інтересах позивача та в інтересах дитини.

Позов обґрунтований тим, що 04.09.2016 приблизно о 17 годині 00 хвилин в с. Северинівка, Іванівського району, Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ГАЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП водій та пасажири автомобіля ВАЗ 2108 отримали тілесні ушкодження та доставлені до Іванівської центральної районної лікарні для надання медичної допомоги. ОСОБА_3 (потерпілий) був пасажиром ВАЗ 2108 та помер від отриманих тілесних ушкоджень. За фактом ДТП внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 та Іванівським відділенням поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування. З 05.09.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 перебував на лікуванні в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». На лікування ОСОБА_3 в період його перебування в КУ ООКЛ позивач витратила 23967,37 грн. Позивач зазначила, що смерть ОСОБА_3 перебуває в причинному зв`язку з поєднаною травмою, отриманою при ДТП. Внаслідок смерті ОСОБА_3 позивачу та її неповнолітній дитині ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заподіяна шкода у зв`язку з втратою годувальника. На поховання ОСОБА_3 позивач витратила 11 800 грн. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2108 була застрахована ТДВ «Альфа-Гарант», а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ 3507 застрахована ТДВ «Глобус». 27.12.2017 року позивач звернулася до ТДВ «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 22.02.2018 року ТДВ «Альфа-Гарант» повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів. Позивач зверталася до ТДВ «Глобус», як страховика автомобіля ГАЗ 3507, однак відповідь не отримала.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на лікування у розмірі 11983, 68 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 витрати на лікування у розмірі 11983, 68 грн. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 шкоду завдану втратою годувальника у розмірі 13050 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 шкоду завдану втратою годувальника у розмірі 13050 грн. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 5900 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 5900 грн. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в її інтересах та інтересах ОСОБА_3 моральну шкоду у загальному розмірі 5800 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_3 моральну шкоду у загальному розмірі 5800 грн. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 454, 20 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави судовий збір у розмірі 454, 20 грн. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» обґрунтована тим, що суд першої інстанції задовольняючи позов в частині стягнення з апелянта відшкодування не звернув увагу на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ДТП, яке мало місце 04.09.2016 за участю транспортного засобу ВАЗ 2108 під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу ГАЗ 3507 під керуванням ОСОБА_2 триває. Отже, вина ані водія ОСОБА_4 , ані ОСОБА_2 у ДТП, яке мало місце 04.09.2016 не встановлена, тому на думку апелянта, у нього на теперішній час відсутні підстави для прийняття рішення про виплату/відмову страхового відшкодування потерпілій особі. Апелянт також зазначив, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає алгоритму стягнення зі страхової компанії і витрат на лікування та витрат на поховання, якщо потерпіла особа загинула в результаті отриманих травм. Тому, як зазначає скаржник, витрати на лікування підлягають стягненню виключно з особи, яка завдала шкоду. Крім того, витрати на лікування не підтверджені відповідним медичним закладом, так як медичні препарати, які зазначені у чеках, не містяться у відповіді на адвокатський запит Одеської обласної лікарні, окрім невеликого переліку. Апелянт також зазначив, що дитина позивача ОСОБА_3 мала право подати до ПАТ «СК «УСГ» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування особисто за згодою піклувальника або уповноважити іншу особу на вчинення відповідних правочинів від її імені, так як на дату звернення позивача до суду ОСОБА_3 вже виповнилося 17 років. Проте, у порядку визначеному ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» остання до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталася та наразі строк для звернення до ПАТ «СК «УСГ» з відповідною заявою нею пропущений. Апелянт також зазначив, що у суду не було й підстав для стягнення з нього на користь ОСОБА_1 витрат у зв`язку з втратою годувальника в інтересах ОСОБА_5 (сина). Скаржник також послався на те, що навіть якби у ПАТ «СК «УСГ» і виник обов`язок по сплаті страхового відшкодування регламентної виплати з утриманцям одного померлого то сума сплачувалася б згідно зі ст. 1202 ЦК України щомісячними платежами, а не у вигляді одноразової виплати. Вказав також, що у суду були відсутні підстави для стягнення з апелянта моральної шкоди на користь позивача та в інтересах дітей, а також й відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на поховання, так як вина страхувальника не доведена, крім того на підтвердження здійснення витрат на поховання не надано належних та допустимих доказів таких витрат. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ПАТ «СК «УСГ» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. так як сума гонорару є завищеною та позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував сплату відповідних послуг адвоката.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» обґрунтована тим, що суд першої інстанції задовольняючи позов не прийняв до уваги ту обставину, що у справі відсутній доказ, а саме вирок суду про притягнення винної у ДТП особи до відповідальності. Зазначив, що звернення до суду з даним позовом є передчасним так як страхова компанія не відмовляла позивачу у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинила розгляд справи до отримання судового рішення по кримінальному провадженню. Апелянт зазначив, що обсяг відповідальності страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обмежений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Апелянт також зазначив, що жоден лікарський препарат чи витратний матеріал не підтверджені лікарською випискою чи лікарським призначенням, при цьому платником у накладній від 06.09.2016 зазначено ОСОБА_3 . Скаржник зазначив, що матеріали справи не місять довідки закладу охорони здоров`я про те яку кількість коштів було витрачено лікарнею на лікування хворого та яку кількість лікарських засобів було придбано позивачем за власні кошти.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що відсутність вини або недоведеність вини водія транспортного засобу не звільняє його та страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка завдала шкоду джерелом підвищеної небезпеки, відповідає також за випадкове, тобто безвинне завдання. Крім того, зазначив, що шкода пов`язана зі смертю потерпілого, заподіяна володільцями джерела підвищеної небезпеки, тобто водіями автомобілів ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля ГАЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність яких була застрахована ТДВ «Альфа-Гарант» та ТДВ «Глобус» правонаступником якого є ПАТ «СК «УСГ», які й мають відповідати за позовом в межах суми страхового відшкодування. При цьому оскільки, неподільна шкода завдана потерпілому двома джерелами підвищеної небезпеки, то кожний із відповідачів має виплатити на користь позивача суму страхового відшкодування рівними частинами у межах розміру заподіяної шкоди, а також моральну шкоду. З урахуванням того, що на утриманні потерпілого перебувало двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , який на час розгляду справи досяг повноліття та ОСОБА_3 , яка має право на відшкодування шкоди заподіяної втратою годувальника, суд також стягнув на користь позивача в інтересах дитини потерпілого у рівних частинах з відповідачів шкоду заподіяну втратою годувальника.

Проте повністю погодитися з рішенням суду неможна з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що 04.09.2016 приблизно о 17 годині 00 хвилин в селі Северинівка, Іванівського району, Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ГАЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , який був пасажиром автомобіля ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

З висновку судово-медичного експерта від ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що смерть ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з поєднаною травмою утвореною при ДТП у вигляді черепно-мозкової травми, травми правої нижньої кінцівки, безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

05.09.2016 відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄДРД №0000313, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування за кримінальним правопорушення №0000313 триває, проводяться слідчі дії, що підтверджується листом Іванівського ВП, Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 28.08.2019 року.

Позивач згідно зі свідоцтвом про шлюб від 27.11.2001 була дружиною ОСОБА_3 , від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За роздруківкою полісу №АК6576, станом на 04.09.2016 року, автомобіль ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , був застрахований ТДВ «Альфа-Гарант».

За роздруківкою полісу № АК4571314, станом на 04.09.2016 року, автомобіль ГАЗ 3507, державний номер НОМЕР_2 був застрахований «Глобус».

27.12.2017 року позивач направила ТДВ «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування.

22.02.2018 року ТДВ «Альфа-Гарант» направлено позивачу повідомлення в якому зазначено, що для розгляду питання щодо можливості визнання даного випадку страховим позивачу необхідно надати: постанову про закриття кримінальної справи; засвідчену копію висновку судово-медичного експерта щодо дослідження потерпілого; оригінали чи засвідчені копії медичних виписок з медичного закладу, де потерпілий знаходився на лікуванні після ДТП, із детально вказаними лікарськими призначеннями; довідки про розмір заробітної плати потерпілого та позивача за період 12 місяців до дати ДТП.

08.04.2019 позивач направила ТДВ «Глобус» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» є правонаступником товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

Листом від 14.07.2021 ТДВ «Альфа-Гарант» повідомило про те, що між ТДВ «Альфа-Гарант» та власником автомобіля ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК від 21.07.2016 року, термін дії договору з 22 липня 2016 року до 21 липня 2017 року включно. Даний поліс має ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілій стороні в ДТП 100000 гривень, за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих в ДТП 200000 гривень, франшиза 1000 гривень.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За приписами статті 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок- подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Положення вищенаведених норм права нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 35 п. 35.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно зі ст. 35 п. 35.2 вказаного вище Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо- транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а" - "ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 N4 шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Як зазначено вище, відомості щодо ДТП, що сталася 04.09.2016, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2016 за N0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції досудове розслідування триває.

Водночас такі правила закону про відповідальність володільців джерел підвищеної небезпеки незалежно від вини спростовують доводи апеляційних скарг про передчасність пред`явлених вимог, разом із тим, слід погодитися з тим, що суд помилково стягнув шкоду в рівних частках з відповідачів, оскільки відповідальність є солідарною в силу вказівки закону.

Щодо доводів апеляційних скарг про обґрунтованість витрат на лікування.

Встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 помер.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Статтею 23 цього Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Отже, системний аналіз статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчить про те, що витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого відшкодовуються страховиком тільки потерпілому, відповідно до положень пункту 1.3 статті 1 розділу 1 зазначеного Закону якими є особи, життю та здоров`ю яких заподіяна шкода внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

У разі доведеності вимог про несення витрат ОСОБА_1 відповідно до статей 23, 1166 ЦК України має право пред`явити вимоги до осіб, заподіювачів шкоди, але не до страховика. Такий висновок відповідає правовій позиції в постанові ВС від 12.08.2018 у справі №712/1503/17ц.

З огляду на викладене, висновок суду в частині відшкодування витрат на лікування на законі не ґрунтується.

Щодо доводів скарги про відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника.

Відповідно до ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 27.1. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. 27.2. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.5. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Встановлено, що на час смерті дитині ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виповнилося 18 років, відтак вони мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Доводи про те, що ОСОБА_3 мала самостійно звернутися до суду та страхової компанії, підставою скасування рішення бути не можуть, оскільки виходячи з норм ст.6 СК України правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття, відтак звернення з вимогами від її імені матір`ю ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття не порушує її прав, так само як і прав третіх осіб. В свою чергу, заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування підтверджують про заявлення вимог про відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, що належить 2-м неповнолітнім особам.

Визначаючи розмір відшкодування, суд виходив з розміру мінімальної заробітної плати та мінімального розміру, встановленого законом, що відповідає вимогам закону, тому в частині розміру присудженого до стягнення підстави для скасування рішення суду відсутні.

Стягнення витрат відбувається вже після досягнення дитиною повноліття, відтак стягнення одноразовою сумою не порушує прав апелянта.

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в частині безпідставності стягнення з нього на користь ОСОБА_1 витрат у зв`язку з втратою годувальника в інтересах ОСОБА_5 (сина) є неспроможними з огляду на те, що судом першої інстанції рішення в цій частині не ухвалювалося.

Щодо доводів про задоволення вимог про стягнення витрат на поховання.

Позивачкою надані квитанції на підтвердження витрат на поховання на суму 11800 грн (а.с.192,200-201т.2), що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів таких витрат, ознак неналежності доказів останні не містять.

Щодо доводів про стягнення моральної шкоди.

З огляду на те, що ОСОБА_3 є дитиною до досягнення повноліття, то вимоги про стягнення моральної шкоди на її користь ґрунтуються на законі, тому підставою скасування рішення суду бути не можуть. Розмір шкоди визначений судом, виходячи з трьох осіб, які мають право на відшкодування, що свідчить про визначення судом та врахування кола осіб, які мають право на відшкодування.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки їх оплата не спростована, до справи долучений документи на підтвердження їх розміру та факту оплати, законом не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлена форма такого документа (відповідний висновок викладений також в постанові ВС від 16.04.2020 у справі №727/4597/19).

Зважаючи на викладене, рішення суду підлягає скасуванню в частині вимог про стягнення витрат на лікування з відмовою у задоволенні позову з мотивів та підстав викладених вище, в решті висновків - зміні, та в частині стягнення витрат на правову допомогу залишається без змін.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року в частині вимог ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, моральної шкоди, витрат на поховання змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 втратою годувальника, 26100 грн.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на поховання в розмірі 11800 грн.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 5800 грн та в інтересах ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 , 5800 грн.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року в частині вимог ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування, судового збору скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант`про відшкодування витрат на лікування відмовити.

В решті рішення суду в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: