РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретар судового засідання Сисан С.І.

Справа № 458/1022/21

Провадження №2/458/87/2022

Сторони в справі:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

13.12.2021 позивач ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить: 1. Визнати легковий автомобіль ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , АМТ VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний документ: НОМЕР_3 від 29.08.2015, № кузова: НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля; 2. Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Обґрунтування позовних вимог.

З 22.11.2003 сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку 26.11.2021. Перебуваючи в шлюбі, позивач та відповідач спільними зусиллями та за спільні кошти побудували житловий будинок, літню кухню в АДРЕСА_1 , та придбали автомобіль ВАЗ 21104, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на неї, але фактично ним користується відповідач. Оскільки вказане вище майно набуте в шлюбі, то таке підлягає поділу як об`єкт спільної сумісної власності подружжя в рівних частках.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 29.04.2022 витребувано докази в справі.

Ухвалою суду від 31.05.2022 закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася.

Представники позивачки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до суду заяви про розгляд справи без їх та позивачки участі, позовні вимоги підтримують.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, вказав, що позов визнає.

Враховуючи подані учасниками заяви, суд проводить розгляд справи за наявними матеріалами.

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 22.11.2003, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 20.12.2007.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 26.11.2021 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з копією рішення виконавчого комітету Турківської міської ради від 03.03.2004 за №542, ОСОБА_2 виділено земельну ділянку в розмірі 0,10 га по АДРЕСА_2 і передано безоплатно у приватну власність для обслуговування житлових і господарських будівель. Надано дозвіл ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку та господарських приміщень індивідуального забудовника ОСОБА_2 від 28.03.2008, будівництво будинку по АДРЕСА_1 розпочато в липні 2004 та закінчено в серпні 2007, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки - 23.07.2004. Площа земельної ділянки, яка фактично знаходиться в користуванні ОСОБА_2 складає 1000 га., на ділянці побудовано одноповерховий житловий будинок з трьох кімнат, кухні, сіней, кладовою, веранди. Житлова площа 49,1 кв.м., додаткова площа 23,0 кв.м., корисна площа 72,1 кв.м., площа забудови 89,8 кв.м. Внутрішня висота кімнат 2,50 м. Зовнішні лінійні розміри в плані: основної частини будинку 10.09х8.9 веранди (І ін.прибудов). Будівельний об`єм 357,0 куб.м.

Згідно з копією рішення виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 13.05.2008 за № 111, затверджено ОСОБА_2 акт прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку загальною площею 72,1 м.кв. та господарських споруд, стайні, стодоли, шопи, вбиральні по АДРЕСА_1 (а.с. 28).

З копії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_2 видно, що такий виготовлений 2004 року, містить проект забудови земельної ділянки в АДРЕСА_3 , акт виносу в натуру земельної ділянки, пояснювальну записку, дозвіл на закладку фундаменту під індивідуальне будівництво.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 23.11.2007, новозбудований житловий будинок ОСОБА_2 розміщений в АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_7 від 12.06.2008, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок в АДРЕСА_1 .

Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№273779589) від 08.09.2021, власником житлового будинку загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 49,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 23607764) є ОСОБА_2 . Номер запису 1775 в книзі 15, дата внесення запису 12.06.2008.

З відповіді Відділу №3 Управління у Самбірському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30.08.2021 видно, що відомості про земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 не вносились до Державного земельного кадастру, у зв`язку з цим документація із землеустрою по видачі ОСОБА_2 . Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 документацій із землеустрою відсутня.

Як видно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказаний автомобіль.

Отже, з матеріалів справи, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо поділу майна подружжя, які регулюються відповідними нормами Сімейного кодексу України та нормами Глави 26 Книги 3 Цивільного кодексу України, які суд і застосовує при вирішенні цього спору між сторонами.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 у справі № 591/692/19, тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, така презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч. 1 ст. 70 СК України).

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено у ст. 71 СК України.

Так, згідно з положеннями ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що спірне майно було набуте за час шлюбу, а тому таке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, а отже не оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на спірне майно - житловий будинок і транспортний засіб.

Отже, виходячи з принципу рівності часток в майні подружжя, закріпленого в ч. 1 ст. 70 СК України, спірний житловий будинок, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя підлягає поділу в рівних частках між сторонами в справі, а саме по Ѕ частці кожному.

Щодо спірного транспортного засобу, то такий є неподільною річчю, а отже не може бути реально поділений.

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 Суд зробив висновок про те, що в разі, коли один з подружжя не вчинив дій, передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України, щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їхні спільній частковій власності.

Відтак, з урахуванням викладеного та заявлених позовних вимог, невжиття заходів щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, відсутності підстав для присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, суд вважає за необхідне визнати рівними ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спірному транспортному засобі, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину транспортного засобу і залишити автомобіль у спільній частковій власності сторін у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 по початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, чим реалізував надане йому право.

З урахуванням встановлених судом конкретних обставин у справі, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не порушує закону, прав свобод чи інтересів інших осіб, а тому є законні підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка сплатила судовий збір в розмірі 6810,00 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 10.12.2021.

Відтак, з державного бюджету підлягають поверненню позивачці 50 відсотків сплаченого нею судового збору при поданні позовної заяви, що становить 3405,00 грн, а до до стягнення з відповідача на її користь підлягає судовий збір в розмірі 3405,00 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 158, ч. 4 ст. 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею - 49,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та легковий автомобіль марки ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , АМТ VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний документ: НОМЕР_3 від 29.08.2015, № кузова: НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 .

Поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею - 49,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є спільною сумісною власністю та:

- визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею - 49,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши спільну сумісну власність.

- визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею - 49,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши спільну сумісну власність.

Визнати рівними ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в легковому автомобілі марки ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , АМТ VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний документ: НОМЕР_3 від 29.08.2015, № кузова: НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 , який є сумісно нажитим майном і залишити легковий автомобіль у спільній частковій власності.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_8 ) право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , АМТ VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний документ: НОМЕР_3 від 29.08.2015, № кузова: НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , АМТ VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний документ: НОМЕР_3 від 29.08.2015, № кузова: НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_8 ) понесені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3405,00 грн (три тисячі чотириста п`ятсот гривень).

Повернути з державного бюджету позивачці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_8 ) 50 відсотків судового збору, що становить 3405,00 грн (три тисячі чотириста п`ятсот гривень) згідно з квитанцією 0.0..1 від 10.12.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 29.08.2022.

Суддя О.І. Кшик