Єдиний унікальний номер: 379/9/22
Провадження № 2/379/108/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на три четвертих частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на три четвертих частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 57,50 кв.м, житловою площею 24,90 кв. м.

В обґрунтування позову зазначає ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала у будинку по АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

26 грудня 1998 року державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідно якого він став власником однієї четвертої частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування однієї четвертої частини будинку від 17 травня 1999 року його брат ОСОБА_4 подарував йому належну одну четверту частину будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат ОСОБА_5 . Спадщину після його смерті ніхто не прийняв, а тому вважає, що Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері від 26.12.1998 року на даний час втрачене.

Іншим співвласником однієї четвертої частини житлового будинку, відповідачем по справі ОСОБА_2 за невідомих обставин було втрачено правовстановлюючий документ на належну йому частину будинку

Після оформлення спадщини він єдиний із спадкоємців залишився проживати в будинку по АДРЕСА_1 .

Ще в той момент, коли дане домоволодіння рахувалось за матір`ю стан житлового будинку був незадовільним і вже тоді потребував значного покращення, у з`язку із великим відсотком зносу будинку, шляхом проведення капітальних ремонтних робіт. Внаслідок укріплення стін будинку та відновлення веранди будинку збільшилася допоміжна площа будинку і загальна площа будинку

В зв`язку із зміною загальної площі будинку він в даний час не може здійснити реєстрацію будинку, а тому в даний час не мас іншого способу ніж встановлення судовому порядку права власності на нерухоме майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву якою просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, своїх представників у судове засідання не направили.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с.7)

Згідно договору дарування однієї четвертої частини будинку від 17.05.2000 року ОСОБА_4 , подарував ОСОБА_1 одну четверту частину житлового по АДРЕСА_1 , будинку яка належала йому на праві власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , брат ОСОБА_1 (а.с.9,86)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на одну четверту житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно заяви ОСОБА_6 від 07.12.2007, остання прийняла спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_5 (а.с.85)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно з ст. 1261 ЦК Ураїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Позивач прохає визнати право власності на три четвертих частини будинку.

Однак, згідно договору дарування (а.с.8) ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 свою одну четверту частину житлового будинку, таким чином ОСОБА_1 і так є власником цієї однієї четвертої частини будинку.

Втрата документів ОСОБА_2 на свою одну четверту частину будинку, не змінює його статусу, як власника однієї четвертої частини будинку, а тому відсутні підстави для переходу права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Також відсутні підстави для спадкування за ОСОБА_5 оскільки відповідно до спадкової справи спадщина була прийнята його дружиною ОСОБА_6 яка є спадкоємцем першої черги, а позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги. В матеріалах справи відсутні будь-які докази смерті ОСОБА_6 та не подавалось клопотання про витребування спадкової справи ОСОБА_6 .

Не залучення спадкоємця ОСОБА_6 як відповідача по справі є самостійною вимогою для відмови у позові в цій частини.

За таких обставин, керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на три четвертих частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий:В. І. Зінкін