ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8367/22

Провадження № 22-ц/4820/1480/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 липня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» (далі - ТОВ «Будинок Комфорту», орендодавець) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - орендар) про стягнення заборгованості.

ТОВ «Будинок Комфорту» зазначило, що 6 лютого 2021 року сторони уклали договір №016 оренди майна з правом викупу шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний електронним підписом (далі - договір оренди з правом викупу). За умовами договору оренди з правом викупу позивач передав ОСОБА_1 у строкове платне володіння та користування ноутбук Note/15"-16" НР 15-db1023ua (2F3J1EA) Silver (далі - об`єкт оренди, ноутбук) з наступним переходом права власності на ноутбук до неї, а відповідачка зобов`язалася прийняти об`єкт оренди у володіння та користування, а згодом у власність на визначених умовах і сплатити ТОВ «Будинок Комфорту» орендну плату. Сторони визначили, що строк оренди майна складає 12 місяців, щомісячний платіж - 3 779 грн, вартість об`єкта оренди при його викупі за 12 місяців - 45 348 грн. У разі прострочення орендних платежів ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити пеню у розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (але не більше 50% від загальної суми оренди), а у разі нездійснення орендної плати протягом 60 календарних днів - штраф за розірвання договору у розмірі 50% від вартості об`єкта оренди. ОСОБА_1 не виконала свої обов`язки за договором оренди з правом викупу, внаслідок чого станом на 28 січня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 120 550 грн 10 коп., яка складається з 37 790 грн прострочених орендних платежів, 18 517 грн 10 коп. пені за прострочення орендних платежів, 18 895 грн штрафу за розірвання договору оренди, 45 348 грн вартості об`єкта оренди.

За таких обставин ТОВ «Будинок Комфорту» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 120 550 грн 10 коп. заборгованості за договором оренди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 липня 2022 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту укладення сторонами договору оренди з правом викупу, внаслідок чого позов ТОВ «Будинок Комфорту» не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Будинок Комфорту» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 уклали договір оренди з правом викупу в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями. Після подання необхідних документів та оформлення відповідного замовлення ОСОБА_1 підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був надісланий їй SMS-повідомленням на визначений номер телефону. Надалі ТОВ «Будинок Комфорту» підтвердило вчинення електронного правочину та передало відповідачці об`єкт оренди, а ОСОБА_1 одержала замовлення та вносила орендну плату. Отже, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору оренди та уклали цей договір. ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за договором оренди з правом викупу та не оплатила товар, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість, а позивач нарахував неустойку. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, не застосував норми статей 207, 526, 547, 549 ЦК України, Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) та не дотримався приписів статей 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

6 лютого 2021 року ТОВ «Будинок Комфорту» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір оренди з викупом, за умовами якого ТОВ «Будинок Комфорту» зобов`язалося передати відповідачці у строкове платне користування ноутбук з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди до останньої на умовах, передбачених Правилами надання майна в оренду, які є невід`ємною частиною цього договору. У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язалася прийняти об`єкт оренди у володіння та користування, а згодом у власність на визначених умовах, а також сплачувати позивачу орендну плату.

Пунктом 2 договору оренди з викупом встановлено, що орендар має право достроково викупити об`єкт оренди. У разі здійснення викупу протягом третього місяця оренди (не пізніше спливу 90 днів від дати укладення договору), викупна вартість об`єкта оренди складатиме 17 433 грн, у тому числі ПДВ 2 905 грн 50 коп., при цьому сплачені орендарем орендодавцю платежі враховуються в якості часткової оплати зазначеної суми. Якщо орендар не здійснює викуп об`єкта оренди в перші 90 днів оренди, то він втрачає право на наведені в цьому пункті умови і подальший достроковий викуп може бути здійснений лише за загальними правилами, а саме за умови дострокового погашення орендної плати та викупу об`єкта оренди відповідно до його дійсної вартості, що складає 45 348 грн, у тому числі ПДВ 7 558 грн.

Із п. 3 договору оренди з викупом слідує, що передача об`єкта оренди орендодавцем і приймання його орендарем у користування здійснюється протягом 10 робочих днів з дати укладення договору за товарно-транспортною накладною, в тому числі за електронною або паперовою товарно-транспортною накладною оператора поштового зв`язку «Нова пошта», або іншим документом перевізника, що підтверджує факт передачі орендодавцем та отримання орендарем об`єкту оренди у користування. Передача об`єкта оренди може здійснюватися у магазинах орендодавця, через кур`єрів орендодавця, а також з використанням логістичних операторів, в тому числі через оператора поштового зв`язку «Нова пошта».

Цим же пунктом договору передбачено, що орендна плата у розмірі 3 779 грн (в тому числі ПДВ 629 грн 83 коп.) здійснюється орендарем до 6-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди, який становить 12 місяців, де днем внесення останнього платежу є 6 лютого 2022 року.

Згідно п. 4 договору оренди з викупом за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця пеню в розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором.

За змістом п. 6 договору оренди з викупом викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди здійснюється за умови належної сплати всіх орендних та авансових платежів відповідно до пунктів 2 - 4 цього договору.

Цей договір і Правила надання майна в оренду разом складають єдиний документ, підписанням цього договору орендар підтверджує, що він ознайомлений, розуміє всі умови та зобов`язується виконувати умови цього договору та Правил надання майна в оренду, текст яких знаходиться у вільному доступі за посиланням: https://dcomfort.com.ua/ru/about_us/pravila/ (пункт 7 договору оренди з викупом).

7 лютого 2021 року ОСОБА_1 одержала ноутбук через оператора поштового зв`язку «Нова пошта».

6 березня 2021 року ОСОБА_1 внесла один платіж за договором оренди з викупом у розмірі 3 779 грн.

17 січня 2022 року ТОВ «Будинок Комфорту» направило ОСОБА_1 повідомлення-вимогу від 13 січня 2022 року щодо одностороннього розірвання договору з 28 січня 2022 року та стягнення заборгованості.

Станом на 28 січня 2022 року ТОВ «Будинок Комфорту» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 120 550 грн 10 коп., яка складається з 37 790 грн прострочених орендних платежів, 18 517 грн 10 коп. пені за прострочення орендних платежів, 18 895 грн штрафу за розірвання договору оренди, 45 348 грн вартості об`єкта оренди.

а) щодо правовідносин сторін

Застосовані норми права

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

Як передбачено ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Із положень ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII слідує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

За змістом ч. 11 ст. 11 Закону №675-VIII покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено.

В силу ч. 12 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону №675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.

Із положень ст. 759 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками договір найму-продажу є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої наймач (орендар) передає покупцю товар у користування за плату з правом його викупу та набуває право вимоги оплати товару з розстроченням платежу, а покупець несе зобов`язання прийняти та оплатити товар.

Такий договір є змішаним договором, оскільки він містить елементи купівлі-продажу та майнового найму. Договір найму-продажу між фізичною та юридичною особою має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти договір найму-продажу в електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір оренди з правом викупу, за умовами якого ТОВ «Будинок Комфорту» передало ОСОБА_1 ноутбук у користування з правом викупу його за 45 348 грн, а та зобов`язалась оплатити товар із розстроченням платежу протягом 12 місяців.

ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 уклали договір оренди з правом викупу шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 15-17) і підписали електронну форму цього договору за допомогою електронного підпису (а.с. 10).

Водночас ТОВ «Будинок Комфорту» обґрунтувало свої вимоги тим, що умови укладеного сторонами договору оренди з правом викупу встановлені Правилами надання майна в оренду (а.с. 11-14).

Правила надання майна в оренду визначають, у тому числі форму договору, порядок його укладення, виконання та розірвання, права та обов`язки сторін, порядок викупу об`єкта оренди та порядок розрахунків, відповідальність сторін, однак вони не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи договір найму-продажу.

За таких обставин надані позивачем Правила надання майна в оренду не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору оренди з правом викупу.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), який згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт укладення сторонами договору оренди з правом викупу, суперечить фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Водночас є необґрунтованими твердження ТОВ «Будинок Комфорту» про укладення цього договору на умовах, які містять Правила надання майна в оренду (а.с. 11-14).

б) щодо виконання зобов`язання за договором найму-продажу

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Виконання зобов`язання за кредитним договором може бути забезпечене неустойкою (штрафом, пенею), встановленою письмовим договором.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Із розрахунку заборгованості (а.с. 7-9) слідує, що на виконання зобов`язання за договором оренди з правом викупу ОСОБА_1 здійснила лише один платіж у розмірі 3 779 грн.

Отже, ОСОБА_1 не виконала належним чином своє грошове зобов`язання за договором оренди з правом викупу, а ТОВ «Будинок Комфорту» відмовилося від повернення об`єкта оренди. У зв`язку з цим з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 37 790 грн орендних платежів.

Крім того, ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого з неї на користь ТОВ «Будинок Комфорту» підлягає стягненню 18 517 грн 10 коп. пені.

Оскільки письмові умови договору оренди з правом викупу не визначають право ТОВ «Будинок Комфорту» на штраф як один із видів неустойки, то в цій частині вимог (про стягнення 18 895 грн штрафу за розірвання договору оренди) позов не може бути задоволений.

Відповідно до умов договору оренди з правом викупу орендар набуває право власності на об`єкт оренди після сплати всіх орендних платежів, а тому вартість об`єкта оренди фактично включена до складу орендних платежів за договором. У зв`язку з цим задоволення позову в частині стягнення 45 348 грн вартості об`єкта оренди призведе до подвійного стягнення вартості набутого відповідачкою майна. В цій частині ТОВ «Будинок Комфорту» є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Отже, розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором оренди з правом викупу становить 56 307 грн 10 коп., із яких 37 790 грн - нездійснені орендні платежі та 18 517 грн 10 коп. - пеня.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та указаних норм матеріального права, не давши належної оцінки зібраним доказам, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ТОВ «Будинок Комфорту» є необґрунтованим у цілому, тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будинок Комфорту» слід стягнути 56 307 грн 10 коп. заборгованість за договором оренди з правом викупу.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «Будинок Комфорту» заявлено на суму 120 550 грн 10 коп. і задоволено на суму 56 307 грн 10 коп., тобто на 46,71% (56307,10?100:120550,10). У зв`язку з цим, із ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити 1 158 грн 88 коп. судового збору за подання позову (2481х46,71%) та 1 738 грн 31 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (3721,50х46,71%), а всього - 2 897 грн 19 коп. судового збору (1158,88+1738,31).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» (місцезнаходження - 01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, 13-А, кімната 200; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 43170476) 56 307 гривень 10 копійок заборгованість за договором оренди з правом викупу та 2 897 гривень 19 копійок судового збору, а всього - 59 204 гривні 29 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 20