КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6274/22
Провадження № 2/552/2498/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2022 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

судді Миронець О.К.

за участю секретаря судового засідання - Савченко О.О.

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 23.02.2022 року по справі № 552/5940/21 за її позовом до АТ КБ Приватбанк визнано незаконним та скасовано наказ АТ КБ Приватбанк за №Э.DN-УВ-2021 -73334235-п від 15.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 та наказ АТ КБ «Приватбанк» від 22.09.2021 року про внесення змін до наказу про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на роботі, стягнуто з АТ КБ « Приватбанк» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110403,30 гривень. В порушень вимог чинного законодавства дане рішення в частині скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі виконано лише 05.05.2022 року та поновлено на роботі в АТ КБ Приватбанк з 22.09.2021 року та встановлено робоче місце за адресою АДРЕСА_1 у приміщенні банку. 01.07.2022 року АТ КБ Приватбанк провів розрахунок з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно рішення Київського районного суду м.Полтави від 23.02.2022 року. Поновлено на роботі лише 05.05.2022року, а період з 23.02.2022 року по 05.05.2022 року залишився неоплаченим. Окрім того, нею 06.05.2022 року отримано копію наказу про призупинення дії трудового договору з 09.05.2022 року до дати припинення або скасування воєнного стану. При цьому відділення банку, де вона працювала не зупинило свою роботу. В результаті призупинення трудового договору вона втратила постійний дохід та залишилась без засобів до існування. Такими діями відповідача їй завдано моральну шкоду. У зв`язку з цим просить суд визнати незаконним та скасувати наказ АТ КБ Приватбанк за № Э.28.0.0.0/1-6922509 від 06.05.2022 року Про призупинення дії трудового договору з 09.05.2022 року ОСОБА_1 . Поновити їй з 09.05.2022 року дію трудового договору.Стягнути з АТ КБ Приватбанк середній заробіток за час вимущеного прогулу з 09.05.2022 року по день винесення рішення. Стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.02.2022 по 05.05.2022 року у розмірі 53624,46 гривень, моральну шкоду в сумі 30 000 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень, 3473,40 гривень судового збору.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 21 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач не надав відзив на позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, уповноваживши ОСОБА_2 представляти її інтереси в суді.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Заслухавши представника позивача та дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» з 12 лютого 2004 року на різних посадах.

Відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 23.02.2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» №Э.DN-УВ-2021-73334235-п від 15 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 та наказ Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» №Э.28.0.0.0/1-7426376 від 22 вересня 2021 року про внесення змін до наказу про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника напрямку Управління технології і стратегічний менеджмент Центрального макрорегіонального управління Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110403,30 грн. (сто десять тисяч чотириста три гривні тридцять копійок). В частині поновлення на роботі рішення допущено до негайного виконання.Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Дане рішення залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25.05.2022 року.

Відповідно до наказу від 05.05.2022 року на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 23.02.2022 року скасовано дію наказів №Э.DN- УВ-2021-7334235-п від 15.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 та від 22.09.2021 року про внесення змін до наказу про звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в АТ Комерційний банк «Приватбанк» на посаді керівника напрямку Управлінські технології та стратегічний менеджмент Центрального макрорегіонального управління з 22.09.2021 року. Встановлено робоче місце за адресою АДРЕСА_2 у приміщенні банку.

Відповідно до наказу від 06.05.2022 року АТ КБ «Приватбанк» призупинено дію трудового договору ОСОБА_1 з 09.05.2022 року. В тексті наказу зазначено, що призупинення трудового договору з ОСОБА_1 з 09.05.2022 року на період воєнного стану в України до дати скасування чи припинення воєнного стану. Припинено роботодавцем забезпечувати ОСОБА_1 роботою, припинено нарахування та виплату заробітної плати.

Відповідно до ст.13 Закону України від 15.03.2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що призупинення дії трудового договору- це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівником на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову аресію проти України. Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких виключних обставнах коли він не може надати роботу працівнику, працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинти дію трудового договору не є достатньою, мають для сторін наступити відповідні наслідки за обставинами, що передбачає така норма права.

Позивач вказує на те, що вона має можливість працювати, крім того, всі відділення банку в м.Полтава працюють постійно та не припиняли своєї роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не дотримався вимог КЗпП України, при винесенні наказу про призупинення дії трудового договору позивача. В наказі не зазначено обставин, які є підставою для призупинення дії трудового договору. В тексті наказу лише формальне посилання на Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на викладене та враховуючи, що з позивачем не припинено трудовий договір, а призупинено його дію, ефективним способом відновлення порушеного права позивача є його поновлення з 09.05.2022 року.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, виходячи зі змісту вказаних положень вбачається, що суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу одночасно із прийняттям рішення про поновлення на роботі.

Період вимушеного прогулу - з 09.05.2022 року по 19.10.2022 року (день розгляду справи судом), отже до стягнення підлягає 125123,74 гривень.

Крім того, відповідачем не виконано рішення Київського районного суду м.Полтави від 23.02.2022 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 негайно.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 23.02.2022 року середньоденний заробіток позивача склав 1051,46 грн.

Рішення в частині негайного виконання та поновлення на роботі не виконано.

Позивача поновлено на роботі лише 05.05.2022 року.

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, суд приходить до висновку, що має місце вимушений прогул за час невиконання судового рішення з 24.02.2022 року по 05.05.2022 року. Отже, враховуючи час вимушеного прогулу 51 день до стягнення з відповідача підлягає 53624,46 гривень.

Позивач просить стягнути 30000 гривень моральної шкоди, яка їй була завдана неправомірними діями відповідача щодо незаконного звільнення.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, інших цивільних прав. Відповідно до п.9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач зазнала душевних страждань у зв`язку із порушенням її трудових прав, так як дії відповідача призвели до припинення нарахування їй заробітної плати, що в свою чергу поставило позивача в скутне матеріальне становище та вимагало додаткових зусиль для утримання сім`ї.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, розмір її складає 7000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 3473,40 гривень судового збору, позовні вимоги задоволено частково, отже до відшкодування підлягає 1569,37 гривень судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України позивач сплатила за послуги адвоката 5000 грвиень,які підлягають до стягнення з відповідача.

Згідно п 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Тому в цій частині рішення підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст.235 КЗпП України, ст.141,263-265 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за № Э.28.0.0.0/1-6922509 від 06.05.2022 року Про призупинення дії трудового договору з 09.05.2022 року ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 з 09.05.2022 року дію трудового договору.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.05.2022 року по 19.10.2022 року в сумі 125 123.74 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.02.2022 року по 05.05.2022 року в сумі 53624,46 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на користь ОСОБА_1 моральну шкоду сумі 7000 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на користь ОСОБА_1 судовий збір сумі 1569,37 гривень та 5000 гривень витрат на правову допомогу.

Рішення в частині поновлення трудового договору та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає до негайного виконання, в межах виплат за 1 місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.10.2022 року.

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.