Справа № 346/745/22
Провадження № 2/346/706/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Рогів Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки, інфляційних втрат та 3-х % річних, -

в с т а н о в и в:

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 18.07.2021 року близько 03 год. 20 хв. відповідач, керуючи мотоциклом марки «Viper 150», д.н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись автодорогою «Н-10», в с.Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, не переконавшись в безпечності руху, виїхав з другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 2008», д.н.з. « НОМЕР_2 », який рухався по головній дорозі, під керуванням позивача. В результаті цього останній отримав тілесні ушкодження, а його автомобіль - значні пошкодження.

Вказана подія була предметом досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 18.07.2021 року за №0000275, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

31.07.2021 року винесено постанову про закриття цього провадження за відсутністю в діях відповідача складу цього злочину.

Розмір завданої позивачу майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, згідно з даними нижче вказаного експертного висновку становить 256 810 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, то позивач звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про здійснення визначеної підпунктом «а» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентної виплати, розмір якої згідно з п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зі змінами, внесеними розпорядженням цієї Комісії від 09.04.2019 року №538) становить 130 000 грн.

Тому різниця між завданим розміром майнової шкоди та цією регламентною виплатою становить 126 810 грн. (256 810 130 000), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, оскільки ця шкода не відшкодована, то позивач вважає, що з 19.07.2021 року у відповідача виникло грошове зобов`язання, яке залишається невиконаним. Посилаючись на положення ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 12 081, 71 грн. інфляційних збитків та 3% річних в розмірі 4 453,72 грн. за період з 19.07.2021 року по 14.02.2022 року (день, що передував дню подачі цього позову).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2 059, 32 грн. витрат за проведення вказаної експертизи.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вказані суми в загальному розмірі 145 404, 75 грн. (126 810+12 081,71+4 453,72+2 059,32).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. Цей розмір обґрунтовується тим, що в результаті вказаної ДТП позивач зазнав фізичного болю, що змушувало його вживати медичні препарати, почував страх, напруження, безсоння, що призвело до перебування в дискомфортному стані, душевних страждань та порушення нормальних соціальних зв`язків, адже протягом місяця позивач не мав можливості виконувати роботу по господарству, надавати допомогу своїй сім`ї. Вказані негативні явища та стани поглиблювалися від усвідомлення того, що його автомобіль, на який тривалий час позивач заощаджував кошти, знищено. Без цього майна позивач протягом кількох місяців обмежений в усталеному способі життя, змушений позичати автомобіль в інших осіб, що зумовлює постійні душевні страждання.

У разі задоволення позовних позивач просить присудити з відповідача судові витрати, які складаються з оплати судового збору в розмірі 2 446,40 грн., та 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Вони також зазначили, що погоджуються на заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце цих засідань, із заявою про розгляд справи у його відсутності не звернувся, відзив на позов не подав.

Тому, враховуючи вказані обставини, суд, керуючись положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області Буджака І.В. закрито вищевказане кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях відповідача складу цього злочину. В цій постанові зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2021 року близько 03 год. 20 хв. відповідач, керуючи мотоциклом марки «Viper 150», д.н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись автодорогою «Н-10», в с.Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, не переконавшись в безпечності руху, виїхав з другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 2008», д.н.з. « НОМЕР_2 », який рухався по головній дорозі, під керуванням позивача. Під час допиту потерпілий зазначив, що він жодних тілесних ушкоджень не отримав, а тілесні ушкодження отримав лише підозрюваний. Під час допиту останній повністю визнав свою вину у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний порушив п.1.5, підпункти «б», «д» п.2.3, п.10.1, п.12.1, п.16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.14).

Згідно з даними висновку експерта, складеного за наслідками проведення автотоварознавчого дослідження, від 09.02.2022 року №231/232/22-28 розмір майнової шкоди, спричиненої власнику вище зазначеного автомобіля, дорівнює ринковій вартості цього майна станом на 18.07.2021 року (день вчинення ДТП) та складає 256 810 грн. (а.с.15-28).

Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до правил ч.2 ст.1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 даного Кодексу передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, з урахуванням вище зазначеної регламентної виплати розмір завданої позивачу та не відшкодованої майнової шкоди становить 126 810 грн. Таким чином, суд вважає цю вимогу повністю обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Однак, сторона позивача ставить вимоги про стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування майнової шкоди, яке не підтверджене судовим рішенням, адже лише 09.02.2022 року у вищевказаному висновку експерта вказано про розмір завданої позивачу майнової шкоди, а 14.02.2022 року подано даний позов.

З огляду на те, що відповідач не порушив грошового зобов`язання, визначеного судовим рішенням, яке набрало законної сили, то у позивача не виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, починаючи з 19.07.2021 року, адже відсутнє зволікання відповідача з виконанням такого судового рішення, яке призвело б до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з відповідача даним рішенням, та інших втрат, а, отже, позивач не вправі вимагати від відповідача сплати встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі,

Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання.

Саме таку висловлено правову позицію щодо застосування положень статті 625 ЦК України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Тому позовні вимоги в цій частині є безпідставні, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При вирішенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд враховує зазначені обставини. При цьому суд бере до уваги, що позивач внаслідок вказаної ДТП не отримав жодних тілесних ушкоджень, однак, через негативний вплив на стан його здоров`я наслідків цієї пригоди, спричиненої з вини відповідача, позивач був змушений змінювати свій спосіб життя, з 18.07.2021 року відчуває незручності, змушений перебудовувати своє життя, будучи позбавленим належного йому автомобіля, а також переніс душевні хвилювання, психологічний дискомфорт та інші негативні психологічні стани.

Однак, заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає занадто завищеним. Тому з урахуванням вимог розумності і справедливості суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, як 15 000 грн.

Розподіл судових витрат по оплаті судового збору слід провести пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2 260, 50 грн. (1 268,10 + 992,40), оскільки судовий збір сплачено позивачем за подання даного позову, що стверджується відповідними квитанціями (а.с.7,8).

Щодо розподілу витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, то слід зазначити наступне.

Представником позивача, адвокатом Рогів Т.Р. долучено до позову квитанцію №247496 від 14.02.2022 року, згідно з якою ця адвокат отримала від позивача 15 000 грн. за надання правової допомоги згідно з договором від 10.12.2021 року (а.с.35).

Відповідно до правил частин 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року складає 2 481 гривня.

Відповідно до журналів судових засідань адвокат Рогів Т.Р. брала участь у судових засіданнях протягом такого часу:

- 15.04.2022 р. - 37 хв.;

- 28.04.2022 р. 29 хв.;

Отже, загальний час участі цієї представника позивача в судових засіданнях складає 1 год. 6 хв.

Отже, 40 відсотків від вказаного прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2022 р. становить 992, 40 грн.

Стороною позивача не надано суду визначений ч.3 ст.137 ЦПК України детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням вказаних положень частин 3, 4 ст.137 ЦПК України, зазначеного розміру компенсації витрат за участь представника позивача у судових засіданнях, загальну вартість наданих представником послуг суд визначає як 7 000 грн.

Отже, загальний розмір судових витрат позивача суд визначає як 9 260 ,50 грн. (2 260,50 + 7 000), який слід присудити з відповідача.

На підставі наведеного, ст.23, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України та, керуючись ст.ст.137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 , відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 126 810 (сто двадцять шість тисяч вісімсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 , відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 , судові витрати в загальному розмірі 9 260 (дев`ять тисяч двісті шістдесят) гривень 50 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення в повному обсязі виготовлено 09 травня 2022 року

Суддя Калинюк О. П.