ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2022 року м. Кропивницький

справа № 388/1101/21

провадження № 22-ц/4809/378/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року у складі судді Кнурова О.А.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що в порядку спадкування в її користуванні перебуває житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована з 01.10.2002 та фактично проживає в ньому. На час подання позову, свідоцтво про прийняття спадщини нею не отримано, проте вона фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений житловий будинок приєднаний до мережі газопостачання та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким вона сплачує послуги відповідно до даних показників лічильника.

Постачальником природного газу для забезпечення потреб побутових споживачів (населення) на території Кіровоградської області до 31.10.2018 було ДП «Центргаз» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», а з 01.11.2018 та наразі - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Зазначала, що станом на 01.11.2018 нею по телефону передано показники лічильника споживання природного газу 40183 куб.м., які на цей показник повністю нею були сплачені, а тому вважає, що оператором ГРМ безпідставно зменшено показники на 67 куб.м. станом на 01.11.2018, а з 01.11.2018 збільшено на 67 куб.м., тобто наявною є помилка у 134 куб.м. (67+67).

На її неодноразові звернення між нею та Долинським УЕГГ ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» 30.05.2019, 16.03.2021 були складені акти звірки розподіленого об?єму та споживання природного газу за період з 01.11.2018 по 31.05.2019, які відповідають фактичним даним показників лічильника та фактичній сплаті.

Недостовірний показник 40116 куб.м. на 01.11.2018 відповідач надав ТОВ «ГК «Нафтогаз України» і з 01.11.2018 по 31.01.2019 збільшив його на 67 куб.м. газу не дивлячись на те, що показники регулярно передавались з 01.11.2018 на кожне перше число, однак дані ставились не її. При цьому, вона продовжила сплачувати виходячи з показника 40183 куб.м. кожного місяця дотримувалась, призначеної субсидією норми 259 куб.м. і в жодному місяці її не перевищила.

Зазначене призвело до утворення заборгованості та вплинуло на розмір субсидії. Вказувала, що їй до цього часу всупереч законодавчим і нормативним актам здійснюється нарахування і передача даних за спожитий газ із застосуванням коефіцієнту приведення об`ємів природного газу до стандартних.

Посилаючись на зазначені обставини, просила: 1) визнати дії ВАТ «Кіровоградгаз» щодо здійснення нарахування і передачі ТОВ «ГК «Нафтогаз України» даних за спожитий газ із застосуванням коефіцієнту приведення об`ємів природного газу до стандартних, за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 на початковий показник лічильника 40116 куб.м. станом на 01.11.2018 - неправомірними; 2) зобов`язати ВАТ «Кіровоградгаз» здійснити нарахування і передати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» дані за спожитий газ із застосуванням коефіцієнту приведення об`ємів природного газу до стандартних, за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 на початковий показник лічильника 40183 куб.м. станом на 01.11.2018; 3) стягнути з ВАТ «Кіровоградгаз» майнову шкоду у розмірі 489,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти, викладені у позові та доводили обставини, які мають значення для справи.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на обставини тотожні тим, які зазначені в позовній заяві. На її думку, рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зокрема зазначала, що для забезпечення обліку спожитого природного газу у її житловому будинку встановлено індивідуальний лічильник газу, покази якого вона регулярно передає ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (окрім квітня місяця 2019 року) однак оператор ставила не її дані, тому виникла різниця (134 куб.м. газу (67+67), а вона сплачувала за спожитий газ по лічильнику про це свідчать квитанції про сплату та дані контролера по реєстру, а також дані фінансового стану за 2018-2019 роки.

Однак, всупереч умов Типового договору розподілу газу та чинного законодавства відповідач ВАТ «Кіровоградгаз» визначав обсяг розподіленого та спожитого газу для проведення взаєморозрахунків з нею із застосуванням коефіцієнту приведення обсягу спожитого природного газу до стандартних умов, що на її думку є порушеннями вимог нормативно-правових актів, що призвело до порушення її прав, як споживача послуг з розподілу та постачання природного газу (ціну продукції визначено неналежним чином).

Зазначала, що майнова шкода полягає у витратах, які вона понесла на відновлення своїх прав звертаючись з відповідними неодноразовими письмовими заявами з доданими до них ксерокопіями документів до ВАТ «Кіровоградгаз». Сума вказаних витрат документально підтверджена і складає 489 грн.

Вважає, також, що нею доведено заподіяння їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди, а тому при визначені її розміру та обставин за яких вона була заподіяна, з врахуванням вимог розумності та справедливості завдану їй моральну шкоду оцінює в 7000 грн. яка підлягає стягненню з відповідача, як з винної особи.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2021 прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства, з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Вказував, що позивачем не було надано до ВАТ «Кіровоградгаз» інформації про фактичні показання лічильника газу за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року та квітень 2019 року, чим було порушено вимоги Кодексу ГРМ в частині передачі Оператору ГРМ щомісяця з 01 по 05 число фактичних показників лічильника газу станом на 01 число місяця, в квитанціях на оплату послуг з газопостачання були зазначені прогнозні (розрахункові) показники лічильника газу.

Крім того, за період з січня 2019 року по березень 2019 року та з травня 2019 року по листопад 2019 року розподіл та визначення фактичних об`ємів споживання природного газу було здійснено згідно переданих позивачем показів лічильника газу.

За зверненням ОСОБА_1 , в травні 2019 року представниками Долинського УЕГГ ВАТ «Кіровоградгаз» було проведено перерозподіл спожитих обсягів природного газу за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 згідно наданих позивачем сплачених рахунків з зазначеними показами лічильника газу та 30.05.2019 складено Акт звірки розподіленого об`єму та споживання природного газу за період з 01.11.2018 по 31.05.2019. Вказаний Акт було підписано обома сторонами та без зауважень зі сторони позивача.

Звертав увагу, що всупереч вимог апелянта, ВАТ «Кіровоградгаз» не проводились і не проводяться роботи, пов`язані з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійсненні комерційних розрахунків за використаний природний газ.

Також, представник відповідача зазначив, що доводи апеляційної скарги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та безпідставними.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

Позивач проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений житловий будинок приєднаний до мережі газопостачання, та на ім`я позивача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За цією адресою позивач здійснює споживання природного газу, що обліковується встановленим лічильником газу, не оснащеним засобами дистанційної передачі даних (на час виникнення спірних парвовідносин).

Постачальником природного газу для забезпечення потреб побутових споживачів (населення) на території Кіровоградської області до 31.10.2018 було ДП «Центргаз» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», а з 01.11.2018 та наразі - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

З 01.11.2018 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» на ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу для потреб побутових споживачів (населення) на території Кіровоградської області.

Оператором газорозподільної мережі (далі - оператор ГРМ) є ВАТ «КІРОВОГРАДГАЗ».

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження протиправності діянь відповідача, які б заподіяли їй шкоду, причинного зв`язку між шкодою і такими діяннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2189-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За частиною першою статті 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону № 2189-VIII одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон № 329-VIII), Кодексом ГРМ, Правилами № 2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону № 329-VIIІ постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами першою - третьою статті 18 Закону № 329-VIIІ передбачено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Главою 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ врегульовано порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення).

У пункті 1 цієї глави вказано, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.

У пункті 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ вказано, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, у якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань ЗВТ показання лічильника газу будуть менші, ніж надані споживачем за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 01 число місяця, у якому провадиться таке контрольне зняття показань ЗВТ.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Також відповідно до пунктів 1, 2 розділу І Правил № 2496 тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону № 329-VIIІ та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та операторів ГРМ/ГТС.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил № 2496 розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Пунктом 14 розділу ІІІ Правил № 2496 передбачено, що періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку.

Також у пункті 21 розділу ІІІ Правил № 2496 визначено права побутового споживача, у пункті 22 цього розділу - обов`язки побутового споживача, а в пункті 25 - відповідальність такого споживача.

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору № 2498 (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498 передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ.

Порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ та з урахуванням вимог цього договору (пункт 5.4).

Відповідно до пункту 5.5 розділу V Типового договору № 2498 споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача.

Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий місяць, у якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором.

Розділом VІ Типового договору № 2498 врегульовано порядок розрахунків.

Так, у пункті 6.1 цього розділу вказано, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ (пункти 6.3, 6.4 розділу VІ Типового договору № 2498).

Також у розділі І Типового договору № 2500 (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) містяться загальні положення, у яких вказано таке.

Цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону № 329-VIIІ та Правил № 2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. У розділі ІV Типового договору № 2500 врегульовано питання ціни, порядку обліку та оплати природного газу.

Відповідно до пункту 4.4 розділу ІV Типового договору № 2500 об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним з таких способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок споживачу.

Згідно з пунктом 4.5 розділу ІV Типового договору № 2500 розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем у заяві-приєднанні.

У пункті 4.6 розділу ІV Типового договору № 2500 передбачено, що усі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Відповідно до пункту 4.11 розділу ІV Типового договору № 2500 якщо споживач не погоджується з рахунком постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється.

При цьому споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до постачальника за відповідними роз`ясненнями.

У разі отримання такого звернення постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок споживачу.

До вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних постачальника.

На підставі постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 849 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ВАТ «Кіровоградгаз» оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ) на території Кіровоградської області визначено ВАТ «Кіровоградгаз» ().

Як було встановлено, Постачальником природного газу для забезпечення потреб побутових споживачів (населення) на території Кіровоградської області до 31 жовтня 2018 року було ДП «Центргаз» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», а з 01 листопада 2018 року та наразі - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

У відповідності до покладених на зазначених суб`єктів господарювання функцій та завдань, ВАТ «Кіровоградгаз» як Оператор ГРМ визначає об`єми (обсяги) спожитого природного газу відповідно до вимог Кодексу ГРМ, тоді як ДП «Центргаз» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (у період здійснення відповідної діяльності) та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як Постачальники проводять нарахування вартості спожитого газу на підставі даних про об`єм (обсяг) спожитого газу споживачем, визначених Оператором ГРМ за підсумками кожного місяця.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одержує послуги з постачання природного газу на основі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 938, на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за яким вона сплачує послуги відповідно до даних показників лічильника.

На час виникнення спірних правовідносин був чинним Типовий договір № 2500, який є договором приєднання та містить умови, однакові для всіх побутових споживачів України.

Оскільки ОСОБА_1 сплачувала рахунки за поставлений природний газ після затвердження постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, до спірних правовідносин застосовуються норми Типового договору № 2500.

Установлено, що поточний показник лічильника на дату 31.10.2018 становив 40116 куб.м., а попередній на дату 30.09.2018 - 40063 куб.м. (а.с.16).

Згідно даних оператора ГРМ (ВАТ «Кіровоградгаз») по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 за період постачання з 01.11.2018 по 31.03.2019 було спожито природного газу 1362 куб.м. на суму 11 643, 63 грн. (ціна газу 8,54892 грн. за 1 куб.м.); за квітень 2019 року - 124 куб.м. на суму 1039,12 грн. (ціна газу 8,38 грн. за 1 куб.м.); за травень 2019 року - 21 куб.м. на суму 174,14 грн. (ціна газу 8,29229 грн. за 1 куб.м.).

ОСОБА_1 посилалася на те, що за період із листопада 2018 року по травень 2019 року включно відповідачем протиправно здійснено приведення об`ємів спожитого нею природного газу до стандартних умов та неправомірно з 01.11.2018 донараховано 67 куб.м., у зв`язку із чим вона зверталася за роз`ясненнями до відповідача.

10 січня 2020 року листом за вих. № 412/16.2/9-20 Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, позивача повідомлено про розгляд її звернення від 04.12.2019 та роз`яснено, що згідно з інформацією, наданою ВАТ «Кіровоградгаз», за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року та квітень 2019 року фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу за її адресою було визначено ВАТ «Кіровоградгаз» на рівні планового місячного об`єму споживання, оскільки нею не передавалися фактичні показання лічильника газу. Разом з тим, за період з січня 2019 року по березень 2019 року та з травня 2019 року по листопад 2019 року фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу за адресою ОСОБА_1 було визначено ВАТ «Кіровоградгаз» на підставі показань лічильника газу, переданих нею до ВАТ «Кіровоградгаз».

В травні 2019 року на підставі звернення ОСОБА_1 . Оператором ГРМ (ВАТ «Кіровоградгаз») було здійснено перерозподіл спожитого нею природного газу за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 згідно показань лічильника газу, зазначених нею у платіжних документах.

Так, за адресою позивача станом на 01.11.2018 на показник лічильника газу 40183 м3 спожитий обсяг природного газу за жовтень 2018 року складав 147,35 м3, а за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 - 1440 м3. Крім того, за адресою позивача обсяг спожитого нею природного газу за період з 01.06.2019 по 30.11.2019 склав 389 м3.

За даними, наданими ВАТ «Кіровоградгаз», з метою врегулювання спірного питання щодо визначення об`єму природного газу за адресою ОСОБА_1 , між нею та ВАТ «Кіровоградгаз», було проведено звіряння обсягів спожитого природного газу за період з 01.11.2018 по 31.05.2019, про що свідчить Акт звірки розподіленого об`єму та споживання природного газу від 30.05.2019, засвідчений підписом позивача без зауважень.

Згідно з інформацією, наданою ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз», станом на 01.11.2018 на показання лічильника газу 40116 м3 обліковувалась

переплата за послуги з газопостачання у розмірі 453,63 грн, що виникла за рахунок

субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання. Проте невикористана сума субсидії в сумі 391,31 грн була повернена до державного бюджету.

Таким чином, за адресою позивача станом на 01.11.2018 на показання лічильника газу 40116 м3 існувала перед ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» (попереднім постачальником) переплата за послуги з газопостачання у розмірі 62,32 грн. Разом з тим, відповідно до інформації, наданої ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (діючий постачальник), з 01.11.2018 позивачу нарахування за спожитий нею природний газ здійснювалось постачальником від початкового показника лічильника газу 40116 м3.

Інша інформація щодо показання лічильника газу за адресою ОСОБА_1 станом на 01.11.2018 від Оператора ГРМ (ВАТ «Кіровоградгаз») постачальника природного газу не надходила.

У цьому листі також вказано, що приведення об`єму спожитого природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ (ВАТ «Кіровоградгаз») на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів.

Отже, вимоги позивача щодо нездійснення відповідачем перерахунку об?ємів розподіленого та спожитого нею природного газу у відповідності до складеного між нею та ВАТ «Кіровоградгаз» акту звірки за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 та передачі цих відомостей до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем було здійснено перерахунок об?ємів розподіленого та спожитого нею природного газу відповідно до показників лічильника станом 01.11.2018.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо здійснення нарахування і передачі даних за спожитий газ із застосуванням коефіцієнту приведення об?ємів природного газу до стандартних за період з 01.11.2018 по 31.05.2019 на початковий показник лічильника 40183 куб.м станом на 01.11.2018.

Пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 489,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 7000,00 грн., позивач зазначила, що майнова шкода полягає у витратах, які вона понесла на відновлення своїх прав, звертаючись з неодноразовими письмовими заявами до ВАТ «Кіровоградгаз».

Апеляційним судом враховано, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За п.п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

На переконання скаржниці, розмір пред`явленої до стягнення з відповідача матеріальної шкоди є документально підтвердженим.

Однак, колегія суддів з такими доводами не погоджується. Так, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не було надано до суду ані обґрунтованого розрахунку пред`явленої до стягнення суми, ані жодного доказу на підтвердження вартості матеріальних втрат.

З аналізу положень ст.ст. 11, 1166, 1167 ЦК України вбачається, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової та/або моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

З огляду на викладені законодавчі вимоги, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди (майнової та/або моральної) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 травня 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко