Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/17040/21 за позовом Комунального підприємства « Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до суду з даним позовом, в якому зазначено, що позивач надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189, Законом України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Так, квартира АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого опалення та є неприватизованою. Уповноваженим квартиронаймачем житла є відповідачка, яка з 1 жовтня 2009 року по 1 жовтня 2021 року не сплачує у повному обсязі на надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 34255,87 грн.

Таким чином, просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги із централізованого опалення в сумі 34255,87 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 1 грудня 2018 року по 30 вересня 2021 року в розмірі 18913,80 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1248,50 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 1 жовтня 2009 року по 30 листопада 2018 року відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що 12 січня 2016 року між ним та відповідачкою укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Пунктом 9.1 цього договору визначено, що строк позовної давності становить п`ять років.

Вказує, що оскільки позовну заяву подано 20 грудня 2021 року, то п`ятирічний строк позовної давності розпочався з 20 грудня 2016 року.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 здійснювала періодичні платежі за надані послуги із централізованого опалення. Так, у квітні 2010 року нею сплачено 176,37 грн (нарахування становили 136,04 грн), у травні 2010 року сплачено 153,24 грн (нарахування становили 100,22 грн), у травні 2012 року сплачено 129,04 грн (нарахування становили 52,15 грн), у вересні 2014 року сплачено 52,15 грн (нарахування не проводилися), у травні 2015 року сплачено 155,23 грн (нарахування не проводилися), у вересні 2016 року сплачено 200 грн (нарахування не проводилися), у серпні 2018 року сплачено 200 грн (нарахування не проводилися), у червні 2019 року сплачено 200 грн (нарахування не проводилися), у серпні 2019 року сплачено 200 грн (нарахування не проводилися), у червні 2020 року сплачено 500 грн (нарахування не проводилися). Вищевказані платежі є доказом переривання строку позовної давності.

Стверджує, що відповідачка була обізнана про наявну у неї заборгованість, розмір якої зазначався у квитанціях на оплату.

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклала з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради договір реструктуризації заборгованості № 246/6, згідно з яким визнала борг за послуги централізованого опалення, який утворився станом на 9 грудня 2017 року, та зобов`язалася його сплатити, що також перервало перебіг строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 забезпечується послугами з централізованого опалення, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

12 січня 2016 року між КП «Житомиртеплокомуненерго» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Розрахунковим періодом оплати спожитих послуг є календарний місяць. Оплата спожитих послуг здійснюється згідно тарифів, які встановлені на момент її нарахування (а.с. 8-9).

Зі змісту розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) вбачається, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 1 жовтня 2009 року по 1 жовтня 2021 року становить 34255,87 грн (а.с. 5-7).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до положення п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка виникла в межах строку позовної давності, а саме: за період з 1 грудня 2018 року по 30 вересня 2021 року.

Проте, поза увагою суду залишилась та обставина, що згідно з пунктом 9.1 укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, позовна давність становить п`ять років.

Окрім того, 14 грудня 2017 року між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та ОСОБА_1 укладено Договір № 246/6 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, згідно з яким остання визнала та зобов`язується сплатити заборгованість, додатково до обов`язкової оплати поточних нарахувань, у сумі 7524,14 грн, а також зобов`язується після підписання договору сплачувати щомісячно заборгованість, яка утворилася перед підприємством станом на 9 грудня 2017 року.

Окрім того, виписка з особового рахунку свідчить про те, що відповідачка вносила платежі на погашення боргу, що вказує на переривання строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги централізованого теплопостачання у розмірі 34255 грн. 87 коп. та 5675 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: