Справа № 286/1157/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно - ремонтного тресту про стягнення грошової винагороди при звільненні , -

В С Т А Н О В И В:

20.05.2022 року ОСОБА_1 , який проживає в с. Бондарі, Овруцької ОТГ, Коростенського району Житомирської області звернувся до суду із позовом до Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно - ремонтного тресту, що знаходиться в с. Бондарі, Овруцької ОТГ, Коростенського району Житомирської області, який уточнив та просить стягнути із відповідача на його користь 129 510, 00 грн.. Мотивуючи тим, що 31 грудня 2021 року його звільнено з посади директора Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту у зв`язку з виходом на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України. На час звільнення з ним не був проведений повний розрахунок по всіх належних виплатах, а саме невиплачена визначена контрактом грошова винагорода, тому 31 січня 2022 року він звернувся із письмовою заявою про виплату вказаної винагороди. Відповідач листом №75 від 23.02.2022 надав відповідь на його заяву, не повідомивши причини відмови у виплаті грошової винагороди.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 30.11.2021 року директор заводу ОСОБА_1 відмовився від продовження контакту і власноручно на повідомленні написав, що відмовляється від подальших трудових відносин за станом здоров`я. У зв`язку з чим, розпорядженням Гомельського міського виконавчого комітету №324 р/к від 30.12.2021 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади директора Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту 31 грудня 2021 року у зв`язку із закінченням строку дії строкового договору у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 видав наказ №162, де вказав підставу свого звільнення - не закінчення строку дії строкового трудового договору у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, як це зазначено у розпорядженні Гомельського міського виконавчого комітету №324 р/к від 30.12.2021 року, а ст. 38 КУпП України - у зв`язку з виходом на пенсію. Також, в наказі зазначив, що на підставі п. 7.9 контракту №49 виплатити йому одноразову грошову винагороду. Але ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 КЗпП України, тому одноразова грошова винагорода йому не передбачена. 19 липня 2022 року наказом в.о. директора Овруцького щебеневого заводу №85 внесено зміни до наказу №192 від 31.12.2021 року щодо підстав звільнення директора заводу. Відповідно до якого ОСОБА_1 вважати звільненим у зв`язку з закінченням строку дії строкового трудового договору у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та пункт 3 наказу директора Овруцького щебеневого заводу від 31.12.2021 року №192 - виключити.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому просить відхилити наданий відповідачем відзив на позов та задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що внесення змін до наказу є незаконним та винесеним з порушенням визначених чинним законодавством строків. З наказом №85 від 19.07.2022 року його ніхто не ознайомлював і йому стало відомо про нього лише після отримання відзиву.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно контракту №49 від 04.12.2017 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Овруцького щебеневого заводу.

В п. 7.9 згаданого Контракту передбачено, що директору виплачується одноразова грошова винагорода в розмірі шести посадових окладів при виходу на пенсію.

Наказом №192 від 31.12.2021 року, ОСОБА_1 звільнено з посади директора Овруцького щебеневого заводу з 31.12.2021 року за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України. В п.3 вказаного Наказу зазначено, що бухгалтерії заводу провести остаточний розрахунок з виплатою одноразової грошової винагороди згідно п. 7.9 контракту №49 від 04.12.2017 року

28.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив вирішити питання про нарахування та виплату йому грошової винагороди в розмірі шести посадових окладів, передбачених п. 7.9 Контракту №49 від 04.12.2017 року.

Листом №75 від 23.02.2022 року відповідач повідомив позивача, що наказ №192 від 31.12.2021 року про звільнення директора Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту підлягає внесенню змін, а саме: п. 2 - зміна підстав звільнення, п. 3 - виключення.

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України « Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно повідомлення Гомельського міського виконавчого комітету від 29.11.2021 року, ОСОБА_1 було запропоновано продовжити трудові відносини і продовжити контракт на один рік з 01.01.2022 по 31.12.2022. Позивач власноручно на повідомленні написав, що відмовляється від подальших трудових відносин за станом здоров`я.

З розпорядження Гомельського міського виконавчого комітету від 30.12.2021 №324р/к видно, що ОСОБА_1 звільнено із посади директора Овруцького щебеневого заводу, 31.12.2021 у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору.

Разом з цим, наказом №85 від 19.07.2022 року в.о. директора Овруцького щебеневого заводу унесено зміни до пункту 2 наказу директора Овруцького щебеневого заводу від 31.12.2021 року №192 у частині підстав звільнення ОСОБА_1 та вважати його звільненням у зв`язку з закінченням строку дії строкового трудового договору у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки, наказом №85 від 19.07.2022 року в.о. директора Овруцького щебеневого заводу, який ніким не оспорювався та є чинним, унесено зміни до пункту 2 наказу директора Овруцького щебеневого заводу від 31.12.2021 року №192 у частині підстав звільнення позивача, що виключає його право на грошову винагороду при звільненні, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельно - ремонтного тресту про стягнення грошової винагороди при звільненні.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч