У х в а л а

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 577/2469/22

провадження № 61-11841ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Конотопський ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми)) Безпалої А. С. щодо повернення виконавчого листа, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 28 квітня 2021 року у справі № 577/5615/19 без прийняття до виконання, що оформлено повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16 червня 2022 року. Зобов`язано Конотопський ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) усунути порушення (поновити порушене право заявника), прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 28 квітня 2021 року у справі № 577/5615/19.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця Безпалої А. С. щодо повернення виконавчого листа у справі № 577/5615/19 без прийняття його до виконання на підставі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу є неправомірними, а тому задовольнив вимоги скарги.

У листопаді 2022 року Конотопський ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу Конотопського ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2022 року заявник направив до суду запитувані матеріали.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій було допущено порушення норм процесуального права, які передбачені статтею 411 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним й обґрунтованим.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Положеннями частини другої, третьої статті 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області 28 квітня 2021 року, яке було предметом розгляду суду апеляційної та касаційної інстанції, та залишено без змін (№ 577/5615/19) позов ОСОБА_2 задоволено частково. Здійснено реальний поділ приватизованої земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності, що за адресою: АДРЕСА_1 . цією земельною ділянкою згідно з ІІ варіантом поділу земельної ділянки відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 29 квітня 2020 року № 10, а саме: ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, яка відображена на схемі блакитним кольором, площею 465 кв. м, з урахуванням площі під будівлями; ОСОБА_1 виділено земельну ділянку, яка відображена на схемі жовтим кольором, площею 336 кв.м, з урахуванням площі під будівлями. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 01 липня 2021 року.

Повідомленням старшого державного виконавця Конотопського ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми)) Безпалої А.С. від 16 червня 2022 року за № 18.6-31/12943 без прийняття до виконання повернуто стягувачу виконавчий лист № 2/577/5615/19, виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області, керуючись пунктом 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», з зазначенням, що виконання рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 зважаючи на те, що повернення виконавчого листа стягувачу було здійснено з порушенням вимог законодавства.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції та здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Доводи касаційної скарги з приводу того, що судовим рішенням, яким встановлено порядок користування земельною ділянкою не відноситься до жодного із видів рішень немайнового характеру й не містить можливості вжиття державним виконавцем, передбачених законом заходів для примусового виконання рішення суду, суд не приймає до уваги, оскільки, як правильно зауважено судом апеляційної інстанції, даний вид рішення відноситься, як визначено предметом позову, до немайнового, а та обставина, що за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2021 року у справі № 577/5615/19 видано виконавчий лист, вже свідчить про те, що дане судове рішення за своїм змістом характеризується реалізованістю та передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Відтак правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанції, що дії старшого державного виконавця Безпалої А. С. щодо повернення виконавчого листа у справі № 577/5615/19 без прийняття його до виконання на підставі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу є неправомірними, а тому задовольнив вимоги скарги.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права чи неправильно застосовані норми матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Постановлені судові рішення, їх зміст і мотивування, а також доводи касаційної скарги, які по суті стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, свідчать про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара