Справа № 522/4010/22
Провадження № 2-з/522/172/22
УХВАЛА

05 травня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Семешиної Л.В.,

розглянувши без повідомлення учасників заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» 22.03.2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Матеріали позову суддя отримала 23.03.2022 року.

До суду 26.04.2022 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 28.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначену відповідь суддя отримала 27.04.2022 року.

Ухвалою суду від 27.04.2022 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін із призначенням судового засідання на «23» травня 2022 року.

03.05.2022 року на адресу суду надійшла заява позивача ТОВ «КАРДСЕРВІС» про забезпечення позову, яка отримана суддею 04.05.2022 року. Згідно якої позивач просив забезпечити позов та накласти арешт на рухоме майно ОСОБА_1 , яке належить йому на праві власності, а саме: автомобіль вантажний, вантажний сідловий тягач-Е, номер об`єкта: WJMM1VRL00C042458, номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , транспортний засіб марки IVECO, модель: EUROTECH, 1998 р.в., сірого кольору та причеп, напівпричеп, номер об`єта: 056474, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , транспортний засіб марки SCHMITZ, модель: SKD 20-80, тип: напівпричеп рефрижератор; 1992 р.в., білого кольору.

Мотивуючи тим, що відповідачем протягом тривалого часу не виконувались умови кредитного договору, також протягом дії кредитного договору з боку Відповідача допускалися прострочення чергових платежів, тому вважають, що існують підстави вважати що і після винесення судового рішення ОСОБА_1 не буде виконувати та погашати заборгованість перед ТОВ «Кардсервіс» уникаючи від відповідальності приховуючи майно, що унеможливить виявлення та реалізування на стадії виконавчого провадження.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд заяви без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши предмет та підстави пред`явленого позову, обсяг заявлених вимог, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належить, зокрема: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п.4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Із заяви позивача вбачається про орієнтовний розмір об`єктів рухомого майна, який у сукупній вартості становить 332000 грн., що явно перевищує розмір спору, тобто 97 940,41 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім цього, у своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Між тим, заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на автомобіль вантажний, номер об`єкта: WJMM1VRL00C042458, номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , транспортний засіб марки IVECO та причеп, напівпричеп, номер об`єта: 056474, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , транспортний засіб марки SCHMITZ, власником якої є відповідач. Зокрема, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення власником автомобілю та причепу, яких є відповідачем у справі, дій, спрямованих на реалізацію цього майна чи підготовки до його реалізації.

Отже, судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Окрім того, заявником не надано доказів щодо співмірності заявлених заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами.

Також слід зазначити, що відповідно до наданого позивачем витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.11.2021 року виданого приватним виконавцем Колечко Д.М. на майно відповідача, а саме: автомобіль вантажний, номер об`єкта: WJMM1VRL00C042458, номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , транспортний засіб марки IVECO та причеп, напівпричеп, номер об`єта: 056474, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , транспортний засіб марки SCHMITZ приватним виконавцем вже накладене обтяження 04.11.2021 р. у вигляді арешту рухомого майна на підставі постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 на підставі відкритого виконавчого провадження №67316025.

Таким чином, суд, із урахування меж забезпечення позову та пред`явлених вимог, приймаючи до уваги інтереси власника майна щодо непорушності цього права, перевіривши безпосередній зв`язок об`єктів забезпечення з предметом спору, а також той факт, що на вказане майно вже накладено обтяження у виді арешту рухомого майна, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 49, 81, 89, 151-153, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Дата складання повну тексту ухвали суду 05.05.2022 року.

Суддя Л.В. Домусчі