ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 752/7890/22
провадження № 2/753/6487/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Мицик Ю.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2022 справу направлено за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

03.10.2022, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Мицик Ю.С.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

У прохальній частині позову позивач просить:

-стягнути з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 в сумі 20 272, 13 грн.;

-стягнути з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки у розрахунку з 01.01.2022 по дату ухвалення рішення у справі;

-стягнути з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 2873, 70 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Позивач вказує, що відповідачем в день її звільнення не здійснено розрахунок по заборгованості із заробітної плати за листопад 2021 року в сумі 8 836, 57 грн. та за грудень 2021 року в сумі 11 435, 56 грн.

Разом з тим долучає до матеріалів справи довідку видану Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 20.01.2022 № 177, про доходи ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по грудень 2021 року, в якій вказано, що заборгованості по заробітній платі немає.

Таким чином позивачу слід обґрунтувати вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі та надати докази, які це підтверджують.

Відповідно до п.п. 3, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію втрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати.

Разом з тим, позивачем не визначено ціну позову та не надано обґрунтованого розрахунку сум середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Таким чином, позивачу слід уточнити позовну вимогу про стягнення середнього заробітку, зазначивши у прохальній частині суму, яка підлягає до стягнення з відповідача (період стягнення), вказавши у позовній заяві ціну позову.

Також, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За пунктом першим частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Щодо інших вимог, які виникають з трудових правовідносин, вищезазначені пільги не застосовуються.

В постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01.09.2015, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Від цього висновку не відступила Велика Палата Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18) де зазначено, що пільга щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору лише за подання позову щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням виплати, які входять до складу фонду оплати праці, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивачі звільняються від сплати судового збору.

А заявлена позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає оплаті судовим збором.

Разом з тим, одночасно із позовом позивачкою подано до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Вивчивши вказане клопотання, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити від сплати судового збору за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Позивачем на підтвердження факту неможливості оплати судового збору при поданні позову не надано жодного належного доказу.

Майновий стан фізичної особи не є сталою категорією, може змінюватись з часом, а тому при кожному зверненні до суду із позовом чи скаргою, заявник повинен підтверджувати свій незадовільний майновий стан, що є правовою підставою для звільнення від сплати судового збору, його зменшення, відстрочення чи розстрочення його оплати.

Наведене свідчить про відсутність належних доказів про наявність обставин, які б давали підстави для відстрочення оплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свободи (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Також суд зазначає, що у пункті 59 та 60 рішення "Креуз проти Польщі" Європейський Суд зазначив, що право на справедливий суд не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах; а вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, враховуючи, що звільнення судом від сплати судового збору або відстрочка від його сплати є правом, а не обов`язком суду, при цьому в клопотанні не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає останній сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання заяви, відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання заявника.

У зв`язку з наведеним, позивачу слід зазначити ціну позову; надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються; надати докази, що підтверджують вимоги позову в частині стягнення заробітної плати або подати клопотання про витребування доказів, що має відповідати вимогам ст. 84 ЦПК України; сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за реквізитами, що розміщенні на сайті Дарницького районного суду м. Києва.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. 175, 177 ЦПК України та/або несплачено судовий збір, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації витрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати - залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ю.С.МИЦИК