Дата документу 09.08.2022 Справа № 334/4454/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4454/21 Головуючий у 1-й інстанції: Коломаренко К.А.
Провадження №22-ц/807/1120/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Панасенко Оксани Яківни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року, у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТОВАРИСЬКА-37А» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТОВАРИСЬКА-37А» (далі ОСББ «ТОВАРИСЬКА-37А») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 спочатку було створено Житлово-будівельний кооператив «Будівельник-28», а потім створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариська - 37А» (далі по тексту СОББ «Товариська - 37А») протоколом установчих зборів від 27 березня 2016 року. ОСОБА_1 є єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником Товарства з обмеженолю відповідальністю «ДЕПСОЛ Україна» (попереднього власника нежитлового приміщення, розташованого в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 ). У зв`язку з виникнення заборгованості перед ОСББ «Товариська - 37А» зі сплати внесків позивач звернувся до ТОВ «ДЕПСОЛ Україна» з претензією. Із відповіді на претензію, отриманої від ТОВ «ДЕПСОЛ Україна» позивач дізнався, що відповідач з 26 березня 2019 є власником 33/100 частин нежитлового приміщення XVIII першого поверху літ А-10, А3, підвалу А3, що уявляють собою два відокремлених нежитлових приміщення загальною площею 474, 21 кв.м., що розташовані в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . З огляду на те, що відповідач є власником нежитлового приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, він є співвласником всіх допоміжних приміщень, інженерних систем тощо даного багатоквартирного будинку, а тому повинен сплачувати обов`язкові внески на ремонт та утримання багатоквартирного будинку та прибирання прибудинкової території. Проте, відповідач обов`язкові внески не сплачує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість зі сплати обов`язкових внесків на ремонт та утримання багатоквартирного будинку, прибирання прибудинкової території АДРЕСА_1 , в сумі 59 259,48 грн.

На підставі вищевикладеного, ОСББ «Товариська - 37А» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Товариська - 37А» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 59259,48 грн за період з 01 квітня 2019 року по травень 2021 року та сплачені судові витрати по у розмірі 2270 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року позов ОСББ «Товариська-37А» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариська 37А» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 59 259,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариська 37А» судовий збір в розмірі 2 270грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_1 в особі представника - адвокат Панасенко Оксани Яківни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСББ «Товариська-37А» у повному обсязі, стягнути з ОСББ «Товариська-37А» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 15905 грн, з них: 3405 грн судового збору за полдання апеляційної скарги та 12500 грн витрати на правову допомогу.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме щодо надання позивачем відповідачу та іншим співвласникам будинку будь-яких житлово-комунальних послуг. Позивачем не доведено правильності нарахування, вірного обчислення та підстав вимагання стягнення з відповідача саме такої суми заборгованості. У наданій позивачем довідці про наявність заборгованості відсутня дата її видачі, а вказано лише місяць і рік, в якій зазначено заборгованість за період з 2019-2021 роки без зазначення щомісячного внеску визначеного статутом ОСББ. В матеріалах справи відсутності відомості щодо ознайомлення відповідача з рішенням Загальних зборів ОСББ «Товариська-37А» від 17 березня 2019 року, 09 лютого 2020 року, 04 березня 2021 року. Судом не досліджено порядку повідомлення співвласників з прийнятими ОСББ рішеннями та обов`язку направлення вимоги щодо сплати заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення ( ч.9 ст. 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі становить 59259,48 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, який є власником нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 , у відповідача утворилась заборгованість, що підтверджується наданим позивачем розрахунком та не спростованим відповідачем, яка станом на травень 2021 року за період з квітня 2019 року по травень 2021 року зі сплати внесків становить 59259,48 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, втановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що 31 травня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариська - 37А», створене внаслідок перетворення з Житлово-будівельного кооперативу №346 «Будівельник-28», та яке діє на підставі статуту. Місцезнаходження об`єднання: АДРЕСА_1 (а.с.8-12).

Відповідно до Статуту ОСББ метою створення об`єднання є забезпечення і захист співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами (шляхом самозабезпечення) (п. 2 р. ІІ) ( а.с. 13-21).

Завданням та предметом діяльності Об`єднання, відповідно до його Статуту є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (п. 3 р. ІІ).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим Ю.А. 26 березня 2019 за реєстровим номером 398, на праві приватної власності належить 33/100 частини нежитлового приміщення XVIII першого поверху літ А-10, А3, підвалу А3, що уявляють собою два відокремлених нежитлових приміщення загальною площею 474, 21 кв.м., що розташовані в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 (а.с.42).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Статуту ОСББ сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється згідно одного голосу співвласників, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту (п. 2 р. ІV).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Статуту, вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання.

До виключної компетенції загальних зборів входить, зокрема затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (п.3 розділу ІІІ).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ загальні збори скликаються і проводяться правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

У загальних зборах мають право брати участь усі співвласники (п.6 розділ ІІІ).

Кожний співвласник під час голосування у загальних зборах має один голос, незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (пункт 7 розділу ІІІ).

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Статуту вбачається, що рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників.

Рішення загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто проголосував із зазначенням результату його голосування за чи проти.

Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрало кількості голосів за або проти, встановленої пунктом 7 цього розділу, ініціатором зборів проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах (пункт 9 розділу ІІІ).

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (п.11 розділ ІІІ).

Рішення загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку та на сайті об`єднання.

Співвласники мають право знайомитися з рішенням (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки.

Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Відповідно до Протоколу №1 від 17 березня 2019 року загальних зборів ОСББ «Товариська - 37А» був затверджений кошторис та встановлений розмір щомісячного внеску співвласників житлових та нежитлових приміщень для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території в сумі 4 грн 92 коп за 1 кв. м. загальної площі квартири, нежитлового приміщення у багатоповерховому будинку, який діє з 01 квітня 2019 року (а.с.27-28).

Згідно з протоколом №2 від 09 лютого 2020 року загальних зборів ОСББ «Товариська - 37А» був переглянутий та відкоригований кошторис витрат на 2020 рік та розмір внесків на утримання будинку в розмірі 5 грн 76 коп з одного квадратного метру (а.с.34-36).

Згідно з протоколом №2 від 04 березня 2021 року затверджено кошторис витрат на 2021 рік та розмір внесків на утримання будинку в розмірі 6 грн 23 коп з одного квадратного метру (а.с.29-33).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відомостей про оскарження вказаних рішень та їх скасування в судовому порядку, в тому числі і через неповідомлення відповідача про їх проведення, відповідачем суду не надано, матеріали справи іншого не містять.

Отже, прийняті загальними зборами рішення, розміри внесків, тарифів та дольової участі є діючими правомірними, ніким не оспореними та не скасованими.

Відповідач претензій щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території у передбаченому законом порядку не оформлено.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ч.1ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до п.5 та п.10 ч.1ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч.ч.1-3ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься:- затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту;- визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до компетенції правління відноситься здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством.

Відповідно дост. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку`у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 922/3087/17 і залишається незмінною.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку`співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласник багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Згідно ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

На підставі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку`для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку`врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Аналогічна правові позиції викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2020 року по справі № 910/6471/18 та постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 922/3087/17.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

У відповідності до ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, у відповідача утворилась заборгованість. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за період з квітня 2019 року по травень 2021 року зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території становить 59 259,48 грн (а.с. 23-26).

Як вірно вказано у рішенні суду, матеріали справи не містять даних на спростування розрахунку заборгованості.

При цьому, колегія суддів зауважує, що розрахунок заборгованості зроблений позивачем відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Товариська- 37 А», які оформлені протоколом № 1 від 17 березня 2019 року, № 2 від 09 лютого 2020 року, № 2 від 04 березня 2021 року, якими затверджені тарифи на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між ОСОБА_1 та ОСББ «Товариська -37А» виникли правовідносини з приводу виконання статутних обов`язків та виконання рішень загальних зборів ОСББ «Товариська-37 А».

Враховуючи те, що протоколами загальних зборів ОСББ «Товариська -37А» затверджено тарифи та розміри внесків та оплати за житлові послуги, а матеріали справи не містили, на день постановлення оскаржуваного судового рішення, даних про визнання даних рішень загальних зборів недійсними, тому суд вірно визнав необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами вимоги про стягнення заборгованості по сплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території в частині вартості послуг наданих послуг.

Крім того, позивачем надано кошторис витрат на управління багатоквартирним будинком ОСББ « Товариська-37А7» на 2020 рік, на 2021 рік в якому зазначені витрати, в тому й числі на утримання будинку та прибудинкової території ( а.с. 31-33, а.с. 35-36).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (в редакції Закону України № 2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що діє з 09 червня 2018 року), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинківі споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону N 2189-VIII).

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Таким чином, платежі на утримання будинку та прибудинкової території, які є предметом позову, є житловими послугами.

Доказів на підтвердження відсутності заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій відповідачем ОСОБА_2 суду не надано.

Отже, як вірно встановлено судом, відповідач на підставі Закону та Статуту зобов`язаний був в період з 01 квітня 2019 року по травень 2021 року щомісячно сплачувати грошові внески ОСББ «Товариська -37А» на утримання будинку та прибудинкової території, однак свого зобов`язання не виконував.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про законність вимог позивача та необхідність задоволення позову.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, встановивши обставини у справі на підставі зібраних у справі доказів у їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку відповідно до положень статей 81, 89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо необізнаності відповідача про дяльність ОСББ, не ознайомлення його зі змістом рішень загальних зборів, а також з часом, датою, місцем проведення загальних зборів, як і посилання на те, що відповідач не отримує жодних послуг від позивача та не має укладеного з позивачем договору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції, це на правильність висновків суду не впливає, оскільки обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 ЦК України та частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Права та обов`язки щодо участі у витратах на утримання спільного майна виникають у особи за фактом набуття статусу співвласника - тобто набуття у власність частини будинку (квартири, іншого житлового чи нежитлового приміщення, тощо). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року по справі №910/13182/17 та у постанові від 22 лютого 2018 № 910/11312/17 при розгляді справ за позовами ОСББ про стягнення заборгованості по сплаті внесків. Ознайомлення/неознайомлення співвласника з документами господарської діяльності ОСББ не звільняє його від обов`язку сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ. В даному випадку суду не надані докази того, що прийняті загальними зборами ОСББ рішення про затвердження розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території були оскаржені в судовому порядку, визнані незаконними та скасовані як судом, так і загальними зборами ОСББ самостійно. Тобто, ці рішення є чинними і відповідач як співвласник спільного майна ОСББ зобов`язаний їх виконувати.

Будь яких доказів звернення відповідача до позивача з претензією щодо ненадання, або надання таких послуг неналежної якості суду не надано, також зустрічних позовних вимог із зазначенням обставин, відповідачем не заявлялось.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі,надано належну оцінку зібраним у ній доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін, тому підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Панасенко Оксани Яківни залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 рокуу цій справі, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадкуякщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 09 серпня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.