Провадження № 22-ц/802/798/22 Категорія: 77 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т.Ф.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою відповідача Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року та додаткове рішення від 08 липня 2022 року,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_3 у жовтні 2021 року звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправними та скасування розпорядження про звільнення, зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов мотивований тим, що він з січня 2019 року займав посаду проектного менеджера у Підгайцівській сільській раді. 08 вересня 2021 року голова сільської ради видав розпорядження за №180 «Про звільнення з посади ОСОБА_3 » відповідно до якого його звільнено 09 вересня 2021 року з посади проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради за угодою сторін на підставі заяви від 28 серпня 2021 року. Жодних заяв про звільнення з посади за угодою сторін 25 серпня 2021 року не писав та до Підгайцівської сільської ради не подавав. При прийнятті на роботу голова сільської ради вказав написати подібного роду заяву без дати, яка знаходитиметься в його особовій справі, на що він погодився, оскільки бажав працювати в даній установі. Звільнення з роботи суперечить його волевиявленню, а заява не містить запланованої дати звільнення. Просив визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Підгайцівської сільської ради Луцького району №180 від 08 вересня 2021 року «Про звільнення з посади ОСОБА_3 », поновити на посаді проектного менеджера Підгайцівської сільської ради, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року позов задоволено у повному обсязі: поновлено ОСОБА_3 на посаді проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради Луцького району з 09 вересня 2021 року, стягнуто з Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_3 187 199,21 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з яких відрахувати податки та інші обов`язкові платежі. Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності узгодженої сторонами дати звільнення відсутні і підстави для припинення трудового договору з позивачем за п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Додатковим рішенням від 08 липня 2022 року у цій справі визнано протиправним та скасувано розпорядження голови Підгайцівської сільської ради Луцького району №180 від 08 вересня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_3 ».

Відповідач подав апеляційну скаргу на зазначені рішення суду. Вважає їх незаконними та необгрунтованими. Вказує, що Підгайцівською сільською радою було дотримано основні умови припинення трудового договору за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою звільнення є власноруч написана ОСОБА_3 заява від 25 серпня 2021 року та узгоджений між сторонами день звільнення 09 вересня 2021 року. Позивач не подавав сільському голові заяви про відкликання заяви про звільнення. За клопотанням позивача ухвалою суду призначалась почеркознавча експертиза. Після більш ніж трьох місяців перебування справи на експертизі позивач відмовився від її проведення. Припускає, що дії позивача були спланованими та мали на меті отримання матеріальної вигоди, коли в останній в день звільнення в касі Підгайцівської сільської ради отримав розрахункові кошти та не зайшов у відділ організаційно-правової та кадрової роботи для ознайомлення з розпорядженням про його звільнення, отримання трудової книжки. Якщо роботодавець і працівник домовились про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою власника або уповноваженого ним органу і працівника. Судова практика, на яку послався суд не є релевантною. Просить рішення Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2022 року та додаткове рішення 08 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. У разі залишення позову в силі в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради Луцького району з 09 вересня 2021 року, просить суд зменшити суму стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 січня 2022 року по 06 квітня 2022 року на суму в розмірі 58 219,85 грн.

Позивач ОСОБА_3 через представника ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу у якому вказав, що вважає її такою, що не підлягає до задоволення. Вказав, що він жодної заяви про звільнення роботодавцю не подавав, у заяві відсутня конкретна дата звільнення, що свідчить про відсутність його волевиявлення на припинення трудового договору за взаємною згодою сторін. Окрім того, будь-якого зловживання процесуальним правом в діях позивача судом засвідчено не було. Законодавством не передбачено зменшення суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час перебування справи на експертизі.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що рішення суду від 06 липня 2022 року та додаткове рішення 08 липня 2022 року слід залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження №8 від 21 січня 2019 року ОСОБА_3 прийнято на посаду проектного менеджера Підгайцівської сільської ради Луцького району.

Рішенням Підгайцівської сільської рали Луцького району №21/3 від 06 листопада 2020 року було сформовано нову структуру Підгайцівської ОТГ та утворено Відділ регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради, до якого увійшли дві штатні одиниці проектного менеджера. ОСОБА_3 займав посаду проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради Луцького району.

Розпорядженням голови Підгайцівської сільськорї ради Луцького району Волинської області №180 від 08 вересня 2021 року «Про звільнення з посади ОСОБА_3 » позивача було звільнено з посади проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради Луцького району з 9 вересня 2021 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 25 серпня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу статтями 40, 41, 43, 431 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) статтею 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України).

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суд повинен з`ясувати чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, та доказів наданих сторонами, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що наявні правові підстави для задоволення позову, оскільки сторони не дійшли згоди щодо припинення трудового договору за угодою сторін за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Така позиція узгоджується з правовим висновком, який викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №825/3587/15-а (провадження №К/9901/28040/19).

Суд правильно встановив, що в заяві ОСОБА_3 про звільнення за угодою сторін відсутня конкретна дата звільнення. На заяві міститься лише резолюція "Не заперечую", та дата складання самої заяви «25.08.2021», що не може свідчити про наявність волевиявлення позивача на припинення трудового договору .

Твердження представника відповідача про те, що між сторонами було усно погоджено дату звільнення 09 вересня 2021 року, що не суперечить чинному законодавству, на увагу не заслуговує з огляду на таке.

Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення.

Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі №6-1269цс16.

Суд звертає окрему увагу на те, що позивач заперечує будь-які домовленості з роботодавцем щодо його звільнення за угодою сторін, в тому числі і усні, що ставить під обґрунтований сумнів існування волевиявлення ОСОБА_3 , спрямованого на звільнення із займаної ним посади. Покази свідка ОСОБА_4 , який є головою сільської ради і видавав розпорядження про звільнення позивача, не спростовують доводів позивача. Суд першої інстанції дав оцінку поданим сторонами доказам у сукупності.

Відсутність результатів судової почеркознавчої експертизи не впливає на правильність висновків суду про недосягнення взаємної згоди між сторонами щодо звільнення ОСОБА_3 .

Частинами першою та другою статті 235 КЗпП України передбачено, що поновлення на роботі, зміна формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Розмір середнього заробітку правильно визначено за час вимушеного прогулу і підстав для його зменшення немає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про зменшення цього розміру за період з 04 січня 2022 року по 06 квітня 2022 року.

З матеріалів справи встановлено, що 07 грудня 2021 року позивачем суду першої інстанції подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 грудня 2021 року у даній справі призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої ставилось питання «Ким, ОСОБА_3 , чи іншою особою виконано рукописний запис «25.08.2021» у заяві про звільнення» та справа направлена для проведення експертизи. 02 лютого 2022 року до суду надійшов лист з Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру з документами для сплати вартості проведення експертизи. Вимогу про оплату експертизи позивач отримав 11.02.2022, яку оплатив 13 лютого 2022 року. 22 лютого 2022 року до суду позивачем була подана заява про відмову від клопотання про проведення експертизи, оскільки сума за проведення експертизи є вкрай великою для нього. 07 квітня 2022 року ухвалою Луцького міськрайонного суду поновлено провадження у цій справі.

Колегія суддів вважає, що позивач скористався наданим йому правом на заявлення клопотання про проведення судової експертизи для встановлення обставин, що стосуються предмету спору, висновок якої є одним із доказів по справі; подальша відмова від проведення експертизи не суперечить закону і позивач у даному випадку діяв добросовісно, як це передбачено ст. 44 ЦПК України, не зловживав процесуальними правами. Тому відсутні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом у цій справі не встановлено обставин на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_3 відбулось за угодою сторін за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України та з дотриманням норм чинного законодавства. Видане розпорядження відповідача про звільнення з посади відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі.

Рішення суду першої інстанції постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права з врахуванням обставин справи, підстав для їхнього скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року та додаткове рішення від 08 липня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді