РІШЕННЯ

іменем України

11 травня 2022 рокуСправа №451/261/22
Провадження № 2/451/285/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/261/22 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, третя особа: Радехівська державна нотаріальна контора Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

2 березня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, третя особа: Радехівська державна нотаріальна контора Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка позивача - ОСОБА_3 у віці 81 року, про що зроблено відповідний актовий запис №14 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 02.10.2020 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 21 червня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік тітки - ОСОБА_4 , у віці 76 років про що 21 червня 2014 року було складено відповідний актовий запис №12.

Згідно довідки №309 від 20.05.2021 року, виданої старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Лопатинської селищної ради Львівської області, вбачається, що гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня смерті в будинку були зареєстровані дружина - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від імені померлого посвідчувався виконкомом Миколаївської сільської ради за №58 від 25.09.2013 року, який не змінювався і не скасовувався. Згідно довідки №310 від 20.05.2021 року, виданої старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Лопатинської селищної ради Львівської області, вбачається, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в будинку зареєстрованих осіб не було. Заповіт від імені померлої посвідчувався виконкомом Миколаївської сільської ради за № 59 від 25.09.2013 року, який не змінювався і не скасовувався.

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , спадщину фактично прийнята його дружина ОСОБА_3 шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент його смерті. Позивач не знав про наявність заповіту від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тому своєчасно не звернувся із заявою про відкриття спадщини та не прийняв спадкового майна. З огляду на вищезазначене, Державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори порекомендувала позивачу - ОСОБА_1 звернутися з позовом до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Просить ухвалити рішення, яким визначити для позивача - ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.с.4-11).

2 березня 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.35).

Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.41).

Представник відповідача також подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області. Позовні вимоги визнає повністю (а.с.39-40).

Представник третьої особи - Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.38).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 02.10.2020 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.16).

Також ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 21 червня 2014 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.17).

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,5135 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №011367, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12035 від 24 січня 2001 року (а.с.27-27 зворот).

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджують наступні документи:

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 11 червня 1965 року, з якої констатовано, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області; батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_7 (а.с.18);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого повторно 17 липня 1967 року, з якого видно, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області; батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_9 (а.с.19);

- копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5 від 19 листопада 1968 року, відповідно до якого ОСОБА_4 (1941 року народження) та ОСОБА_5 (1939 року народження) одружилися 19 листопада 1968 року; після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.20);

- копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_6 від 1 грудня 1961 року, згідно з яким ОСОБА_11 (1932 року народження) та ОСОБА_8 (1936 року народження) одружилися 05 лютого 1958 року; після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_12 » (а.с.21);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_7 від 18 січня 1962 року, з якого видно що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 ; батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_13 (а.с.22).

Згідно з даними, викладеними у довідці №309 від 20.05.2021, виданій старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня смерті в будинку були зареєстровані дружина - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від імені померлого посвідчувався виконкомом Миколаївської сільської ради за №58 від 25.09.2013 року, який не змінювався і не скасовувався (а.с.23).

З копії Заповіту, посвідченого 25 вересня 2013 року ОСОБА_14 , секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за №58, видно, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право заповів ОСОБА_1 (а.с.25).

Також з довідки №310 від 20.05.2021, виданої старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, встановлено, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в будинку зареєстрованих осіб не було. Заповіт від імені померлої посвідчувався виконкомом Миколаївської сільської ради за №59 від 25.09.2013 року, який не змінювався і не скасовувався (а.с.24).

З копії Заповіту, посвідченого 25 вересня 2013 року ОСОБА_14 , секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за №59, видно, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 (а.с.26).

Відповідно до копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_8 , виданого 25 березня 1997 року Радехівським РВ УМВС України у Львівській області, встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12-14).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68366435 від 02.02.2022, видно, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не відкривалася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.29).

Також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68366494 від 02.02.2022, видно, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не відкривалася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.30).

З копії листа №62/01-16 від 02.02.2022, констатовано, що в.о. завідувача Радехівської державної нотаріальної контори Медведюк З.С., роз`яснила позивачу, що відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 , вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.31).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, відсутність інформації про смерть спадкодавця тощо.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2021 року у справа № 644/7785/19 (провадження № 61-13562св20).

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що законодавець встановив шестимісячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту, та врахувавши, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

У зв`язку з клопотанням представника позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 11 травня 2022 року.