Ухвала

28 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 159/2145/22

провадження № 61-12998ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на постанову Волинського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НСК «Оранта»), про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 06 серпня 2020 року з вини ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «IBEKO» державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у результаті якої завдано механічні пошкодження транспортному засобу марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахованому у позивача на підставі укладеного 13 травня 2020 року із Товариством з обмеженою відповідальністю «Лентакс ЮГ» договору добровільного страхування наземного транспорту № 101а0зда.

На підставі поданої заяви та наданих документів страхувальнику здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 37 463,28 грн.

На дату ДТП цивільно-правову відповідальність відповідача застраховано у ПАТ «НАСК «Оранта», яке перерахувало позивачу страхове відшкодування лише у розмірі 17 401,15 грн. Полісом передбачено франшизу у розмірі 1 500,00 грн.

Оскільки страхове відшкодування виплачується страховою компанією з урахуванням зносу транспортного засобу, то відповідно до вимог статті 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач отримав право вимоги на залишок суми, що становить 15 219,41 грн, яку і просив стягнути із відповідача на його користь, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 10 серпня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» 15 219,41 грн виплаченого страхового відшкодування майнової шкоди та 2 481,00 грн судового збору.

Постановою Волинського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

ПрАТ «СК «АРКС» у грудні 2022 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі (15 219,41 грн)не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд, враховуючи ціну та предмет позову, висновки суду апеляційної інстанції, зроблені за результатами оцінки доказів, а також доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються неправильної оцінки апеляційним судом доказів у справі, що згідно зі статтею 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими доводами заявника не погоджується і вважає їх безпідставними.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Таким чином, заявник не зазначив в чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на постанову Волинського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак