гСправа № 358/112/22 Провадження № 2/358/391/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Ведмеденко І.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Науменка О.М. ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 , який зареєстрований 10 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 65.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина, однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, що приводило до частих сварок. З лютого 2022 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Примирення з відповідачем неможливе, оскільки їхній шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов про розірвання шлюбу підтримала та просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - ОСОБА_4 . Крім того просила стягнути із відповідача судові витрати по справі, які понесені нею на сплату судового збору та на оплату правничої допомоги адвоката.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу із позивачкою, але звернув увагу суду на те, що позивачка невірно вказала на причину розірвання шлюбу, так як дійсною причиною стала подружня невірність. Крім того, він категорично висловив заперечення проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, так як на його думку у даній справі позивачці не потрібно була наймати адвоката, оскільки він не заперечував проти розірвання шлюбу. Крім того, адвокат здійснював свої повноваження на підставі ордеру на надання правової допомоги, який є недійсним і тому відсутні підстави для участі адвоката у цій справі.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 65, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно із їхніх пояснень, які вони дали в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Щодо вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, платіжні документи про оплату таких послуг, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року (справа 671/1957/20).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які має сплатити відповідач ОСОБА_3 , стороною позивача суду надані наступні документи:

- договір про надання правничої допомоги від 03 червня 2022 року;

- довіреність від 04 липня 2022 року;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4370/10;

- акт приймання-передачі виконаних робіт від 10 червня 2022 року відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 03 червня 2022 року;

- розрахунок витрат наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 03 червня 2022 року;

- оригінал розрахункової квитанції про оплату 03 червня 2022 року ОСОБА_1 послуг адвоката Науменка О.М. в розмірі 3000 гривень.

Відповідачем ОСОБА_3 подано до суду клопотання про відмову у відшкодуванні судових витрат з посиланням на те, що з урахуванням рівня складності справи про розірвання шлюбу, яка розглядається у спрощеному провадженні, дана категорія справ не потребує витрати часу адвокатом понад три години. Крім того він повідомив суду, що в свій час він також подав до Богуславського районного суду Київської області позовну заяву до позивачки про розірвання шлюбу і поніс за це витрати, які йому ніхто не повернув. Це пов`язано з тим, що у березні 2022 року він мав розмову із ОСОБА_1 , під час якої повідомив її про намір розлучитись, вона в свою чергу не відповіла нічого, і тому вже у квітні 2022 року він звернувся до суду із відповідною заявою, витративши на це кошти при отриманні правничої допомоги (за підготовку позовної заяви) та сплативши судовий збір. Згодом він дізнався про те, що позивачка ще у лютому 2022 року подала до суду позовну заяву про розлучення, інформацію про що вона від нього приховала, адвокат Науменко Олександр Миколайович, як її представник, заявив клопотання про залишення поданої ним зави без руху через зрозумілі причини, що призвело до того, що він поніс витрати, хоча позивачка ще під час їхньої розмови у березні знала, що такі його дії не принесуть йому бажаного результату, а лише стануть причиною безповоротної та абсолютно не виправданої втрати коштів.

Крім того, так як бажання офіційно розірвати сімейно-шлюбні відносини між ним і ОСОБА_1 є взаємним, тому він не вбачає підстав для того, щоб представник позивачки відвідував судові засідання, оскільки відсутній спір як такий і суд може розлучити їх, врахувавши та не порушивши інтересів жодної із сторін.

Суд, проаналізувавши подані позивачкою документи на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши заперечення відповідача вважає, що вимоги позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Так, матеріалами справи підтверджується, що представник позивача - адвокат Науменко О.М., який діє на підставі довіреності, приймав участь у судових засіданнях, що становить час 49 хвилин, а тому із заявлених до відшкодування 1000 гривень за годину участі в судових засіданнях, до відшкодування підлягає 816,67 гривень.

Також суд вважає, що на надання консультацій позивачці, підготовку та складання уточненої позовної заяви, клопотання про розподіл судових витрат у справі про розірвання шлюбу, витрата часу - 4 години є завищеною та могла становити 1 годину, а тому до відшкодування підлягає сума 1000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 4, 5, 10, 11, 79, 81, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 24, 56, 104, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 10 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 65.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати понесені на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 1816 гривень 67 коп. та витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 992 гривні 40 коп., всього 2809 (дві тисячі вімсот девять) гривень 07 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та внесення відмітки в актовому запису про шлюб.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов