Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1923/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2022 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виноградівська міська рада Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :
Заявники звернулися в суд із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивна тим, що у правовстановлюючих документах наявні розбіжності у написанні імені по батькові заявників у правовстановлюючих документах на нерухоме майно.

В судове засідання заявники не з`явилися, ними до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Проти вимог заяви не заперечили.

Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається заявник в своїй заяві.

У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В судовому засіданні встановлено, що заявники звернулися до нотаріуса з метою вчинення нотаріальних дій, правочину щодо нерухомого майна, однак, нотаріус повідомив про неможливість вчинення нотаріальної дії, оскільки під час огляду були виявлені розбіжності у правовстановлюючих документах на нерухоме майно та ім`ям заявників.

Розбіжності полягають в наступному: у паспорті громадянина України заявники записані як « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_2 », а у свідоцтві про право власності на житло (на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) як « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_2 ».

Вказана квартира виділена у власність ОСОБА_3 та його сім`ї заявники діти ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, яке видано 28 липня 1994 року на підставі розпорядження № 19 право власності на нерухоме майно зареєстровано Виноградівським РБТІ запис у реєстровій книзі № 488.

Одночасно як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають зареєстроване місце проживання в даній квартирі з 20 жовтня 1992 року ідентична дата реєстрації проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і в ОСОБА_4 .. ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання у вказаній квартирі з 28 жовтня 1992 року.

Всі співвласники проживають у вказаній квартирі і на даний момент. Тобто всі співвласники квартири мали в ній зареєстроване місце проживання до її приватизації, 28 липня 1994 року.

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , її власником є ОСОБА_3 .

Досдіжені в судовому засіданні докази в сукупності свідчать проте, що фактично правовстановлюючі документи, а саме: свідоцтві про право власності на житло (на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), належить в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявникам.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу , а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Оскільки встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

За встановлених в судовому засіданні, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293-315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Вимоги заяви задовольнити.

Встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житло видане 28 липня 1994 року Міським фондом комунального майна на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому заявник записаний як ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житло видане 28 липня 1994 року Міським фондом комунального майна на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому заявник записаний як ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В. В. Леньо