Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/650/22
Провадження № 2/499/236/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(повний текст)

18 жовтня 2022 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просив суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь опікуна або дитячого закладу аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову, представник позивача посилався на ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Дитина ОСОБА_2 - є дитиною з інвалідністю.

Сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку в Коноплянській сільській раді як сім`я, що перебуває в складних життєвих обставинах: мати ніде офіційно не працює, зловживає алкоголем, не займається належним чином виховання та утриманням дитини.

Згідно характеристики, наданої Коноплянською сільською радою від 16.08.2022 року №225 ОСОБА_1 зарекомендувала себе з негативної сторони: зловживає алкогольними напоями, не приділяє належної уваги дитині. На всі нарікання та побажання з боку сільської ради щодо догляду та виховання дитини жінка ставиться безвідповідально та бездіяльно.

При неодноразових обстеженнях житлово-побутових умов сім`ї фіксувалися антисанітарні умови проживання, продуктів харчування - мінімальний запас, дитина недоглянута, брудна, від матері - стійкий запах алкоголю.

Під час чергового виїзду в сім`ю ОСОБА_1 зафіксовано наступне: мати в нетверезому вигляді, від жінки - стійкий запах алкоголю, помешкання потребує прибирання, приготовлена їжа відсутня. Працівниками відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання і виховання малолітніх та неповнолітніх дітей, що підтверджується повідомленням відділення №1 Березівського РВП №2748 від 17.08.2022 року.

Відповідно до повідомлення відділення №1 Березівського РВП №2747 від 17.08.2022 року: 15.08.2022 року до чергової частини ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення з служби 102 за фактом розбещення неповнолітньої ОСОБА_2 мешканцем с. Конопляне.

Відсутність контролю зі сторони матері за дитиною, яка має інвалідність (в дитини наявна груба затримка психомовного розвитку, недорозвиток мови 1 рівня, легка розумова відсталість), асоціальний спосіб життя матері, незабезпечення матір`ю дитині безпечних умов проживання може становити загрозу життю та здоров`ю дитини.

Під час візитів в сім`ю з відповідачем неодноразово проводилися бесіди стосовно виховання та належного утримання дитини, покращення житлово-побутових умов, раціонального використання коштів, недопущення зловживання спиртними напоями, забезпечення дитиною всім необхідним для повноцінного розвитку, лікування матері від алкогольної залежності, створення умов, аби дитина надалі перебувала в біологічній родині, та недопущення повторного відібрання дитини у матері. На висунуті зауваження щодо необхідності виховання та утримання дитини, недопущення вживання алкоголю, мати не реагує. Попри всі прохання ОСОБА_1 вкотре жодним чином не змінила свого відношення до виховання своєї малолітньої дитини.

Проведена профілактична робота не дала жодних позитивних результатів.

Рішенням виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 17.08.2022 року № 75 дитину ОСОБА_2 було відібрано від матері ОСОБА_1 та за заявою старшого брата ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 було тимчасово влаштовано в його сім`ю.

У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову, з підстав зазначених у позовній заяві, додатково повідомила, що наразі малолітня ОСОБА_2 перебуває на утриманні у своєї старшої сестри ОСОБА_4 , яка нею опікується, при цьому мати інтересу до життя доньки.

Відповідач у судовому засідання позов не визнала в повному обсязі, відзначила, що дуже сильно бажає, щоб донька ОСОБА_5 залишилася з нею, оскільки вона про неї належним чином піклувалася, завжди витрачала всі отримані від держави кошти на дитину, а лише коли заробляла самостійно, то могла випити алкогольних напоїв. Також пояснила, що наразі її донька ОСОБА_5 проживає у її старшої доньки ОСОБА_6 , оскільки там є інтернет. Також повідомила, що наразі має намір пройти лікування від алкогольної залежності та належним чином піклуватися про дитину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Іванівського РВ ДРАЦС Одеської області, відомості про батька дитини ОСОБА_2 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері.

Згідно копії медичного висновку №12 від 2013 року, який дійсний до 27.10.2028 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на такі захворювання: мозко-око-лице-скелетний синдром, вроджений порок розвитку головного мозку, груба затримка психо-мовного розвитку, недорозвиток мови 1 рівня, легка розумова відсталість.

Згідно рішення виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 26.01.2021 року, було попереджено ОСОБА_1 про відповідальність за виховання та належне утримання її малолітньої дитини та про можливе відібрання дитини у разі неналежного виконання батьківських обов`язків, надано місячний термін для налагодження побуту, створення для дітей належних умов, припинення зловживання алкогольними напоями та недопущення ведення аморального способу життя, також відповідні рішення приймалися 19.03.2021 року.

Згідно копії постанови Іванівського районного суду Одеської області від 22.02.2021 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП та за малозначністю вчиненого суд обмежився усним зауваженням.

Наказом від 02.03.2021 року служби у справах дітей Коноплянської сільської ради вирішено взяти малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 06.04.2021 року було вирішено негайно відібрати дитину ОСОБА_2 у матері ОСОБА_1 та тимчасово влаштувати до сім`ї старшої сестри ОСОБА_7 .

23.09.2021 року рішенням Коноплянської сільської ради було вирішено вважати за доцільне повернути малолітню ОСОБА_2 до матері, так як остання стала на шлях виправлення, пройшла лікування від алкогольної залежності.

Згідно копій актів обстеження житлово-побутових умов від 03.08.2020 року, 12.08.2020 року, 15.01.2021 року, 15.03.2021 року, 01.04.2021 року, 05.04.2021 року, 21.05.2021 року, 18.06.2021 року, 26.01.2022 року, 30.06.2022 року, 15.08.2022 року вбачаються одній й ті ж обставини, ситуація має повторювальний характер, а саме в на момент огляд у будинку завжди брудно, ОСОБА_1 має запах алкоголю з порожнини рота, приготовлена їжа відсутня, як правило дитину ОСОБА_2 забирали чи то старший брат, чи то старша сестра. При цьому ОСОБА_1 завжди наголошувалося на необхідність виправлення, остання зобов`язувалася належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

З актів обстеження житлово-побутових умов від 23.07.2021 року, 14.09.2021 року, 16.11.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 на деякий час виправилася, навела лад в будинку, належним чином доглядала за донькою, дана обставина була зумовлена тим, що службою у справах дітей Коноплянської сільської ради у 2021 році вже подавалася до суду позовна заява про позбавлення батьківських прав, яка в подальшому була залишена без розгляду через виправлення ОСОБА_1 , однак згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 26.01.2022 року ОСОБА_1 знову почала вживати алкогольні напої та в будинку було брудно, розкидані речі та немитий посуд.

Згідно характеристики з виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 16.08.2022 року, ОСОБА_1 офіційно не працює, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, зловживає алкогольними напоями, не приділяє належної уваги дитині, на всі зауваження не реагує, до дитини, яка є інвалідом ставиться безвідповідально та бездіяльно, участі у громадському житті села не приймає.

Відповідно до характеристики наданої директором Коноплянського ліцею та класним керівником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини на батьківські збори з`являлася рідко, класний керівник тримала з нею зв`язок в основному в телефонному режимі, навчанням дитини майже не цікавиться, належної уваги не приділяє, дуже часто дитина знаходиться у чужих людей або у сім`ях старшого брата чи сестри.

Рішенням виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 17.08.2022 року було вирішено негайно відібрати дитину ОСОБА_2 у матері ОСОБА_1 та тимчасово влаштувати до сім`ї старшого брата ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 відносно її дитини ОСОБА_2 » орган опіки та піклування вважає за доцільне та таким що відповідає інтересам дитини позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний висновок затверджений виконавчим комітетом Коноплянської сільської ради 23.08.2022 року.

Також, за клопотанням відповідача, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 , яка являється старшою донькою ОСОБА_1 та старшою сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 , будучи ознайомлена з положеннями ст.63 Конституції України, однак вказала, що згодна надавати покази. Згідно показів ОСОБА_4 , остання фактично займається вихованням свої молодшої сестри протягом останніх двох років, наразі їх спільний брат, до якого було тимчасово поміщено ОСОБА_5 перебуває у лавах ЗСУ. ОСОБА_2 безпреривно наразі перебуває на її утриманню та вихованню з серпня 2022 року. Жодної матеріальної допомоги на утримання молодшої доньки мати не надає. Наразі банківська картка, на яку приходить допомога від держави на ОСОБА_5 знаходиться у їх старшого брата, який за рахунок цих коштів сплачує матері комунальні послуги. За останній час мати лише двічі відвідувала їх, і тільки тому що вона сама її дзвонила та казала що їй необхідна допомога. При цьому свідок вказала, що не хотілося б щоб їх мати позбавляли батьківських прав, однак нажаль вона не робить належних висновків. При цьому у разі позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , вона, ОСОБА_4 буде намагатися оформити опіку над сестрою.

При цьому представник відповідача додала, що при вилучені дитини, саме її сестра просила не направляти її до притулку, а матері в цей час було байдуже.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1, 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається з відсутності забезпечення її матеріально, турботи та уваги до неї не проявляє, дитина фактично знаходяться на утриманні старшої сестри та виховується нею.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16, 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " де пленум роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України).

Що стосується встановлення мінімальної межі розміру аліментів, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Застосовуючи норми процесуального права, суд зазначає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На виконання положень ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, так як позивач звільнений від справити судового збору. Сума до стягнення складає 1984,80 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та позовні вимоги про стягнення аліментів.

На підставі вищенаведеного ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області, як органу опіки та піклування (, місцезнаходження вул. 30-річчя Перемоги 70, с. Конопляне Березівського району Одеської області) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь опікуна або дитячого державного закладу, аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 25.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на рахунок держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.10.2022 року.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ