Номер провадження: 22-ц/813/1941/22
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського», Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов Ігор Олександрович, про визнання майнових прав та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського», Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов Ігор Олександрович, про визнання майнових прав та скасування рішення (т.1, а.с. 2-12).

08 жовтня 2020 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» (місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, каб. 422), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського» (місцезнаходження: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кришталева, 3), державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Махортов Ігор Олександрович (місцезнаходження: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А), про визнання майнових прав та скасування рішення задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 40,73 кв.м., номер 69, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101.

Визнано протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46570581 від 19.04.2019 , прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" стосовно проведення державної реєстрації іншого речового права, майнові права на квартиру в об`єкті незавершеного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська Дорога, буд.11, кабінет 422) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5972 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок (т.3, а.с.230-239а).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «ОЛІМПЕКТ ТРАНС», за результатами розгляду та вирішення справи здійснити розподіл судових витрат між сторонами (т.4, а.с.4-29).

Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 . У поданому відзиві позивач вказує, що скаржником не зазначено які обставини дійсно існували на момент будівництва, а також не надано доказів того, що будівництво здійснювалось ОК «НК Жаботинського» не за кошти фізичних осіб пайовиків (за власний рахунок, за рахунок залучених із іншого джерела коштів). Апелянт наголошує, що без продажу майнових прав фізичним особам будь-якого будівництва об`єкту не здійснювалось би. Апелянт просить суд звернути увагу на те, що об`єкт оплачений за рахунок позивача, був побудований, має реальний вираз, знаходиться конкретній побудованій секції та не є віртуальним об`єктом (т.4, а.с.51-57).

Також, Одеським апеляційним судом отримано пояснення від Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» в яких повідомлено, що ОК «НК-Жаботинського» подано позов до ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» про стягнення грошових коштів в розмірі 227 096 824, 85 грн в якості відшкодування фактичних витрат на будівництво. Також наголошено, що на підставі укладеного договору про співпрацю №14/10-17 та з урахуванням того, що ОК «НК-Жаботинського» не набув майнових прав через істотне порушення зазначеного договору і було подано позов до Господарського суду Київської області. З огляду на вказане, просить суд долучити письмові пояснення до справи та розгляд апеляційної справи здійснювати без участі третьої особи (т.4, а.с.59-64).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Одеського апеляційного суду заяву про зупинення провадження у справі. У поданій заяві просила суд зупинити розгляд даної справи до винесення Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду рішення по справі №947/25597/19 та №947/25617/19 аргументуючи вказане тим, що позовні вимоги у даних справах є подібними до справи, що розглядається апеляційним судом, а тому висновки їх розгляду мають безпосереднє значення для вирішення справи (т.4, а.с.95-96).

Колегія суддів, дослідивши подану заяву приходить до висновку, про залишення заяви без розгляду з огляду на те, що станом на дату розгляду справи та винесення судового рішення апеляційним судом, по справі №947/25597/19 та справі №947/25617/19 Верховним судом вже прийнято рішення та сформовано висновки та вказані висновки приймаються до уваги колегією суддів.

Одеським апеляційним судом отримано додаткові пояснення по справі від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного суду від 14.12.2021 року по справі №344/16879/15-ц та постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду по справі №947/25597/19 від 08.06.2022 року (т.4, а.с.116-119).

Разом із додатковими поясненнями представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т.4, а.с.114-115).

27 вересня 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке призначено на 06 жовтня 2022 року об 13 год 40 хв. задоволено (т.4, а.с.125).

Відповідно до довідки, наявної в матеріалах справи, судове засідання, яке призначено на 06.10.2022 року у режимі відеоконференції за клопотанням представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 не відбулося. ОСОБА_2 не змогла забезпечити свою участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції належним чином через технічні неполадки .

Відповідно до положень ст.212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

06 жовтня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в якій представник просить суд проводити розгляд справи без участі сторони, вказує, що раніше викладену позицію по справі позивач підтримує, просить відмовити у задоволенні скарги та залишити судове рішення першої інстанції без змін.

Інші учасники справи про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки позивач повністю сплатила вартість пайового внеску, а також враховуючи ту обставину, що введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язання про співпрацю та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, суд доходить до висновку, що єдиним належним і ефективним способом захисту позивача є визнання за ним права на майнові права на об`єкт нерухомості, що побудований за його кошти, у відповідності до договору №15.01.1.042 про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» від 19 травня 2015 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається 10 липня 2008 року Одеською міською радою було прийнято рішення №3151-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ «Олімпекс Транс» в оренду земельної ділянки, площею 0,4775 га за адресою: АДРЕСА_4 для проектування та будівництва 2-х секційного 20-ти поверхового житлового будинку з вбудовано - прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом.

Земельна ділянка надавалась у короткострокову оренду, терміном до IV кварталу 2009 року.

10 грудня 2008 року між Одеською міською радою та ТОВ «Олімпекс Транс» був укладений договір оренди, який зареєстрований 23 березня 2009 року в Одеській регіональній філії ДП Центру ДЗК за №20.

13 серпня 2013 року між тими ж сторонами був укладений додатковий договір про поновлення раніше укладеного договору оренди землі і строк його визначений до 31 грудня 2015 року.

Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради замовнику будівництва - TOB «Олімпекс Транс» були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за № 01-06/119 від 10 жовтня 2013 року з намірами забудови: будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: АДРЕСА_4 .

02 грудня 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України надала Дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ 56 замовнику - ТОВ «Олімпекс Транс» та Генеральному підряднику - ТОВ «Будівельна компанія «С.К.С» на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: АДРЕСА_4 , вид будівництва - нове будівництво.

17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» (Сторона-1) та обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал-Жаботинського» (Сторона-2) був укладений договір співпраці №14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського.

З метою виконання вищезазначеного договору про співпрацю ТОВ «Олімпекс Транс» видало на користь ОК «НК Жаботинського» довіреність, згідно якої голова ОК «НКЖаботинського» мав право на підписання будь-яких договорів та вчинення будь-яких інших дій необхідних для виконання договору про співпрацю №14/10-17 з питань будівництва на введення в експлуатацію багатоквартирного житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського.

У відповідності до п.2.1.2. договору Сторона-2 в повному обсязі фінансує будівництво Об`єкта, надає трудові ресурси, а також професійні знання, навички, вміння, необхідні для будівництва Об`єкта.

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

При цьому, пайовий фонд - фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися (ст.2 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно із ст. 19 Закону України «Про кооперацію», джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї.

Як вбачається із Статуту, ОК «Набережний квартал-Жаботинського» було створено для забезпечення житлом (квартирами) членів кооперативу і їхніх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями, за кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

Отже, в момент укладення договору обидві сторони передбачали, що фактично будівництво здійснюється за кошти фізичних осіб членів кооперативу «Набережний Квартал - Жаботинського» (паїв).

Договір не містить інших альтернативних джерел формування фінансових надходжень у будівництво, будь-які інші залучені кошти не використовуються.

Згідно із п. 3.2. договору фінансування будь-яких видатків, пов`язаних як із проектними роботами, так і із будівництвом об`єкта в повному обсязі здійснюється Стороною-2.

За умовами пп.4.1.5. п. 4.1. договору Сторона 1 взяла на себе обов`язок в якості користувача земельною ділянкою сприяти Стороні 2 в реєстрації права власності за пайовиками Сторони 2 на приміщення, закріплені за Стороною-2.

Крім того, сторони домовились, що мають взаємні обов`язки (4.3. договору): виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, а також, виконувати інші необхідні дії для виконання умов даного договору та надавати протилежній стороні повне сприяння у виконанні своїх зобов`язань по даному договору і реалізації своїх прав.

За умовами п. 2.3 договору, Сторони домовились, що поділ об`єкта здійснюється в два етапи.

При цьому, перший етап включає в себе поділ майнових прав на всі приміщення об`єкта та здійснюється сторонами одночасно із підписанням ними додатку «Акт розподілу площ (приміщень) в об`єкті» до даного договору (п.2.3.1. Договору).

Відповідно до п.2.5. договору кожна із Сторін має право самостійно та без будь-якого узгодження з іншою Стороною на власний розсуд здійснювати розпорядження майновими правами на приміщення об`єкта, що закріплені за нею.

Вищезазначені умови договору свідчать про те, що між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний Квартал - Жаботинського» виникли правовідносини із співпраці, метою якої було будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: АДРЕСА_4 .

Фінансування будівництва було покладено виключно на ОК «Набережний Квартал - Жаботинського», що залучало кошти фізичних осіб пайовиків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що обидві Сторони при укладенні договору усвідомлювали, з яких джерел відбувається будівництво об`єкту та які наслідки тягне залучення коштів фізичних осіб передачу відповідних квартир після введення об`єкту в експлуатацію, оскільки на майбутнє визначили між собою порядок передачі пайовикам майна, створеного за рахунок їх паїв у вигляді квартир, окремих приміщень, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

В свою чергу, звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт вказує, ОК «НК-ЖАБОТИНСЬКОГО», не набув майнові права на належні йому приміщення, договір про співпрацю від17.10.2014 року було розірвано, єдиним замовником і забудовником є ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» . Апелянт наголошує, що майно, яким є об`єкт, мало бути створене за рахунок повного і своєчасного, тобто належного фінансування будівництва ОК «НК-ЖАБОТИНСЬКОГО», пайовики є контрагентами саме ОК «НК-ЖАБОТИНСЬКОГО», а не ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС».

Колегія суддів не погоджується із вказаними доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Загальними положеннями про зобов`язання передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Тлумачення вказаних норм дає можливість зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява N 44277/98).

В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування.

Схожі правові висновки викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20).

Встановивши, що ОСОБА_1 повністю сплатила вартість пайового внеску за спірне нерухоме майно, а введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулося у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язання про співпрацю та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, суд першої інстанції правильно виходив із того, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання майнових прав на об`єкт нерухомості, побудований за її кошти, та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про визнання майнових прав.

Апеляційний суд наголошує, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Аналогічного висновку у справі із подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року (справа № 947/25597/19).

Крім того, під час вирішення цього спору суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що обидві сторони (ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського») при укладенні договору співпраці усвідомлювали, з яких джерел відбувається будівництво об`єкту та які наслідки тягне залучення коштів фізичних осіб передачу відповідних квартир після введення об`єкту в експлуатацію, оскільки на майбутнє визначили між собою порядок передачі пайовикам майна, створеного за рахунок їх паїв у вигляді квартир, окремих приміщень.

При цьому, суд першої інстанції, оцінивши докази у справі, дійшов правильного висновку про те, що, уклавши договір про сплату пайових внесків, ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» не лише засвідчив вступ ОСОБА_1 у члени кооперативу, а і розпорядився своїм майном майновими правами на спірний об`єкт нерухомості.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач не була стороною угоди про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва від 07 листопада 2017 року, тому зазначена угода не може створювати для неї жодних прав та обов`язків, у тому числі і щодо обов`язкового підписання прямого договору купівлі-продажу майнових прав.

Також, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що правильним є й висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів);

3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно » державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва на підставі рішення суду, що набрало законної сили, проводиться за правилами, визначеними частинами першою-третьою цієї статті.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 331 ЦК України державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва здійснюється лише у випадку, якщо щодо такого об`єкта необхідно укладення правочину (розпорядження об`єктом). На цьому наголошено також у пункті 6 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», згідно з яким правочини, щодо нерухомого майна, вчиняються лише тоді, коли право власності на це майно зареєстровано відповідно до закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що документи, які стали підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 40,73 кв. м, номер 69, не відповідають вимогам статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для державної реєстрації слугували подані наступні документи: перелік, серія та номер:1, виданий 08.04.2019 року, видавник: ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС»; договір оренди землі, серія та номер: 5681, виданий 10.12.2008, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: ІУ56, виданий 02.12.2014, видавник: ДАБІ; довідка з адресного реєстру міста Одеси, серія та номер: 356443/1, виданий 08.01.2014, видавник: Юридичний департамент Одеської міської ради; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.04.2018 видавник ТОВ "ПРОМ-СТРОЙ ЛТД"; експертний звіт, серія та номер: 3-206- 18-ЕП/КО, виданий 20.12.2018, видавник: ТОВ "Укрбудекспертиза"; висновок про відсоток готовності недобудованого об`єкту нерухомості, серія та номер: бн, виданий 12.04.2019, видавник: ТОВ "ПРОМ-СТРОЙ ЛТД"; додатковий договір (угода) про поновлення договору оренди землі, серія та номер: 1066 виданий 17.05.2018, видавник Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; додатковий договір (угода) про поновлення договору оренди землі, серія та номер: 3572, виданий 30.08.2013, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; технічний паспорт, серія та номер: 0022248, виданий 06.07.2018 року видавник ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ»; постанова, серія та номер: 916/3315/16, виданий 02.11.2017 видавник: Одеський апеляційний Господарський суд; постанова, серія та номер: 911/1175/18, виданий 12.03.2019, видавник: Північний апеляційний Господарський суд; рішення суду, серія та номер: 916/3315/16, виданий 01.08.2017, видавник: Господарський суд Одеської області; ухвала суду, серія та номер: 911/1175/18, виданий 08.11.2018 видавник: Господарський суд Київської області.

Однак, оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято всупереч вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127

Так, судові рішення, зазначені як підстава для проведення державної реєстрації (постанова Одеського апеляційного Господарського суду у справі № 916/3315/16 від 02 листопада 2017 року, постанова Північного апеляційного Господарського суду у справі № 911/1175/18 від 12 березня 2019 року, рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/3315/16 від 01 серпня 2017 року, ухвала Господарського суду Київської області у справі № 911/1175/18 від 08 листопада 2018 року) не встановлюють набуття речових прав на нерухоме майно майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 40,73 кв. м, номер 69.

Суд першої інстанції правильно вказав, що для проведення державної реєстрації нерухомого майна на підставі рішення суду, воно має набрати законної сили та стосуватись саме права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно. Оскільки вищезазначені рішення судів не стосуються прав на майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 40,73 кв. м, номер 69, як на окремий об`єкт нерухомого майна, такі рішення не могли бути підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, а також для проведення державної реєстрації майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 40,73 кв.м., номер 69.

Крім того, на момент реєстрації відповідач не мав документу, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, оскільки даний документ був скасований.

Так, для державної реєстрації ТОВ «Олімпекс Транс» було надано дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: ІУ56, виданий 02 грудня 2014 р., видавник: ДАБІ.

Проте, на момент подачі документів та державної реєстрації прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 40,73 кв. м, номер 69, даний дозвіл на виконання будівельних робіт був скасований, а новий дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: ІУ 65 ТОВ «Олімпекс Транс» отримало лише у серпні 2019 року.

Отже, заявником не було подано документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт.

При розгляді заяви та документів доданих до неї державний реєстратор перш за все повинен пересвідчитись у відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Виключний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначений статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Однак, державний реєстратор в порушення норм чинного законодавства не відмовив у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення так як доводи, наведені апелянтом не підтверджуються матеріалами справи, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано правильну оцінку.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського», Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов Ігор Олександрович, про визнання майнових прав та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14.10.2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Сегеда С.М.

Комлева О.С.