КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4000/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргамиАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів, стягнення коштів,-,-

встановив:

У січні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого просив розірвати депозитні договори № SAMDNWFD100 від 06. 12. 2013 р. та № SAMDNWFD100 від 06. 12. 2013 р. та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь вклади, відсотки за вкладами та штрафні санкції.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва у від 13 січня 2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19 березня 2020 року (т. 1 а.с. 24).

3 березня 2020 р. відповідачем подано пояснення, відповідно до яких договір № SAMDNWFD100 від 06. 12. 2013 р. 07 березня 2014 р. було розірвано, а кошти виплачені позивачу. На підтвердження цього відповідачем було надано довідку, із змісту якої однак слідувало, що вклад не було виплачено позивачу, а було переведено на інший рахунок (т. 1 а.с. 28-37).

У зв`язку із цим, представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про роз`єднання позовних вимог у справі № 757/222/20-ц та просив роз`єднати позовні вимоги у справі № 757/222/20-ц, та розглянути вимоги позивача за договором № SAMDNWFD100 від 06.12.2013 р. та № SAMDNWFD100 від 06.12.2013 р., у двох самостійних провадженнях.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18 вересня 2020 р. заява про роз`єднання позовних вимог була задоволена. Розгляд позовних вимог за договором № SAMDNWFD100 від 06. 12. 2013 р. було виділено у самостійне провадження, якому було присвоєно № 757/41023/20-ц (т. 1 а.с. 166-169).

16 березня 2021 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої 07 березня 2014 р. кошти в сумі 2 331 761,20 грн., були перераховані з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 . Таким чином було укладено новий депозитний договір № SAMDNWFD200. Відсоткова ставка за даним договором встановлена 8,5 % річних. 25 лютого 2021 р. в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримано заяву позивача про розірвання депозитного договору № SAMDNWFD200, видачу депозитного вкладу та нарахованих відсотків. У зв`язку з неповерненням коштів позовні вимоги у рамках справи № 757/41023/20-ц позивачем змінено та відповідно позивач просив стягнути на його користь: 2 331 761,20 грн. суми вкладу за договором № SAMDNWFD200 від 07 березня 2014 р. та 1 383 596,82 грн. відсотків за договором № SAMDNWFD200 від 07 березня 2014 р. (за період з 07 березня 2014 р. по 25 лютого 2021 р.) (т. 1 а.с. 195).

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 05 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів, стягнення коштів - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредитний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором № SAMDNWFD200 від 07 березня 2014 р. в розмірі 2 331 761 грн. 20 коп. та відсотки за цим договором у розмірі 1 277 709 грн. 29 коп. за період з 07 березня 2014 р. по 25 лютого 2021 р., що разом становить 3 609 470 грн. 49 коп. без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредитний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 10 510 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, вказує на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що не несуть зобов`язання за спірними договором банківського вкладу, ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» є новим боржником за таким договором в результаті укладення договору переведення боргу б/н від 17.11.2004 року, а отже вони не є неналежним відповідачем по справі.

Окрім іншого наголошують на неправильність розрахунків відсотків у рішенні суду, що призвело до стягнення суми грошових коштів з банку у більшому розмірі.

Враховуючи викладене просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та вказує на порушення судом норм матеріального права при ухваленні рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд при постановленні рішення припустив помилку у розрахунках відсотків.

Обраховуючи відсотки суд виходив з того, що заборгованість по відсотках станом на 18 листопада 2014 р. становила 16 290, 38 грн. Але це не відповідає дійсності з наступних підстав:07 березня 2014 р. на рахунок № НОМЕР_2 було внесено 2 331 761,2 грн. Відсоткова ставка: 8, 5 % річних. Враховуючи, що сума відсотків, яка мала нараховуватися на вклад, становить 543, 01 грн. за день (2 331 761, 20 х 8, 5 %/365 = 543, 01 грн.), стає очевидним, що сума 16 290, 38 грн., це обсяг відсотків за 30 днів (543, 01 грн. х 30 днів).

Таким чином сума 16 290, 38 грн. не може бути сумою відсотків за період з 08. 03. 2014 р. по 18. 11. 2014 р., бо кількість днів між 08. 03. 2014 р. та 18. 11. 2014 р., становить 255 днів. Таким чином вірною сумою відсотків, які підлягають стягненню з банка є 1 383 596, 82 грн.

Враховуючи викладене просив змінити рішення суду в частині стягнення відсотків по договору вкладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без задоволення і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та зміни оскаржуваного рішення в частині стягнення відсотків за договором вкладу, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

07 березня 2014 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір № SAMDNWFD200 (т. 1 а.с. 197).

На виконання договору № SAMDNWFD2000 від 7 березня 2014 р., на рахунок № НОМЕР_2 були внесені 2 331 761,20 грн. (т. 1 а.с. 198.)

Відповідно до Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода борга № б/н от 17.11.2014» стан заборгованості на 17.11.2014 року складав 2 348 051,58 грн., яка включала в себе розмір вкладу та відсотки (т. 1 а.с. 213).

Отже суд першої інстанції прийшов до висновку, що станом на 17.11.2014 року заборгованість по відсоткам банку перед позивачем складала 16 290,38 грн. (2 348 051,58 грн. заборгованості - 2 331 761,20 грн. суми вкладу).

Судом встановлено, що 25 лютого 2021 р. Головний офіс ПАТ КБ «Приватбанк» отримав заяву позивача про розірвання депозитного договору, повернення вкладів та нарахованих відсотків, у зв`язку з чим він є розірваним саме з 25 лютого 2021 року, що визнається представником відповідача у відзиві на позов (т. 1 а.с. 207).

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що, за період з 18.11.2014 року по 25.02.201 року розрахунок відсотків повинен бути таким: 2 331 761,20 грн. суми вкладу х 2 293днів (кількість днів за період з 18.11.2014 року по 25.02.201 року) х 8,5% / 365 = 1 261 418,91 грн.

Загальний розмір відсотків, які підлягають стягнення відповідача на користь позивача становить 1 277 709,29 грн. (16 290,38 грн. + 1 261 418,91 грн.).

Враховуючи викладене та керуючись ч.1 ст.1058 ЦК України, положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» які поширюються на дані правовідносини суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у вказаному вище розрахунку та стягнення заборгованості за договором вкладу.

З висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав стягнення заборгованості за договором вкладу погоджується апеляційний суд, однак колегія апеляційного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції стосовно нарахування відсотків враховуючи наступне.

07 березня 2014 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір № SAMDNWFD200,На виконання договору на рахунок № НОМЕР_2 були внесені 2 331 761,20 грн.

Відповідно до Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода борга № б/н от 17.11.2014» стан заборгованості на 17.11.2014 року складав 2 348 051,58 грн., яка включала в себе розмір вкладу та відсотки (т. 1 а.с. 213).

Вказані обставини підтверджуються оригіналом депозитного договору, оригіналом квитанції про внесення коштів на рахунок, які були оглянуті у судовому засіданні судом.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежність надання цих послуг.

Враховуючи викладене, на спірні правовідносини поширюється положення Закону України «Про захист прав споживачів» .

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення).

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Судом встановлено, що внесення грошових коштів підтверджуються договором та квитанцією.

Оригінали договору банківського вкладу та квитанції про внесення грошових коштів судом першої інстанції оглянуті в судовому засіданні, копії містяться в матеріалах справи.

Виходячи з викладеного між сторонами було укладено вказаний договір банківського вкладу. До того ж представником відповідача факт укладання договору між ним та позивачем не заперечувався.

На підставі положень договору строк його дії був неодноразово пролонгований.

За таких обставин, суд першої інтенції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу в розмірі 2 331 761,20 грн., зазначеному у договорі банківського вкладу, оскільки між сторонами було укладено договір банківського вкладу, факт внесення грошових коштів підтверджується договором, квитанцією та вказане не заперечується АТ КБ «Приватбанк».

Заперечуючи щодо позову та в апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Фінілон», оскільки останнє на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 р. замість АТ КБ «Приватбанк» стало боржником за депозитним договором, укладеним сторонами, суд відхиляє вказані доводи, оскільки суду не надано доказів, а саме письмової згоди кредитора - позивача у справі на заміну боржника - АТ КБ «Приватбанк» у зобов`язанні за депозитним договором на іншу особу - ТОВ «ФК «Фінілон», що виключає здійснення заміни боржника у зобов`язання відповідно до положень ст. 520 ЦК України.

Однак доводи апеляційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» укладений договір, за умовами якого товариство стало боржником за договором банківського вкладу, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надав згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження

№ 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21), від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21) та від 26 січня 2022 року у справі

№ 757/34314/18-ц (провадження № 61-7121св21) у подібних правовідносинах.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх часткове задоволення, однак не врахував наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Умовами договору банківського вкладу передбачено його пролонгацію на умовах договору банківського вкладу. При чому, розрахунок процентів на новий строк при продовженні дії договору банківського вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє в банку для продовжених депозитних вкладів, а у разі їх розірвання за процентною ставкою «На вимогу».

Обраховуючи відсотки суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по відсотках станом на 18 листопада 2014 р. становила 16 290, 38 грн. Окрім того за період з 18.11.2014 року по 25.02.2021 року заборгованість становила 1 261 418,91 грн.

Але судомне було враховано наступне:07 березня 2014 р. на рахунок № НОМЕР_2 було внесено 2 331 761,2 грн.

Відсоткова ставка: 8, 5 % річних. Враховуючи, що сума відсотків, яка мала нараховуватися на вклад, становить 543, 01 грн. за день (2 331 761, 20 х 8, 5 %/365 = 543, 01 грн.), стає очевидним, що сума 16 290, 38 грн., це обсяг відсотків за 30 днів (543, 01 грн. х 30 днів).

Таким чином сума 16 290, 38 грн. не може бути сумою відсотків за період з 08. 03. 2014 р. по 18. 11. 2014 р., бо кількість днів між 08.03.2014 р. та 18.11.2014 р., становить 255 днів.

Таким чином вірною сумою відсотків, які підлягають стягненню з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є 1 383 596, 82 грн, що спростовує розрахунки наведені відповідачем в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 жовтня 2021 року змінити, стягнувши з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму відсотків за договором № SAMDNWFD200 від 07 березня 2014 р. в розмірі 1 383 596.82 грн за період з 07 березня 2014 року по 25 лютого 2021 року. В іншій частині рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київськийапеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 жовтня 2021 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму відсотків за договором № SAMDNWFD200 від 07 березня 2014 р. в розмірі 1 383 596.82 грн за період з 07 березня 2014 року по 25 лютого 2021 року.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник