ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3208/21Головуючий у 1-й інстанції Харлан М.В
Провадження № 22-ц/817/530/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/3208/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради - об`єднана територіальна громада Кременецького району Тернопільської області з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, постановленого суддею Харлан М.В., повний текст рішення складено 4 квітня 2022 року -

ВСТАНОВИв:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Кременецької районної державної адміністрації, Шумської міської ради - об`єднана територіальна громада Кременецького району Тернопільської області з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обгрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі право на земельну частку (пай), яка перебуває у КСП «Залісся» Шумського району Тернопільської області в розмірі 2,69 в умовних кадастрових гектарах. За життя мати залишила заповіт, посвідчений Великобережецькою сільською радою 18 березня 1986 року за реєстровим №2 на ім`я ОСОБА_1 .

Вона в установлений законом строк звернулась в Кременецьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №49 та №50.

Зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом, та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, однак право на земельну частку (пай) не увійшло до спадкової маси.

У період з 1950 року по 1982 року мати позивача працювала в колгоспі ім.Крупської в с.Забара Шумського району, який в подальшому реформованого в КСП «Залісся» і з 1950 року була членом вказаного с/г підприємства. Її мати була членом КСП «Залісся», однак безпідставно не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Вважає, що у спадкодавця ОСОБА_2 , на день її смерті було право на отримання у власність земельного паю, який згідно із законом може успадкуватися.

Просить позовні вимоги задовольнити. Визнати поважними причинами пропуску позивачем строку позовної давності та поновити його. Встановити факт належності ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) в КСП «Залісся» Шумського району розміром 2,69 умовних кадастрових гектарів, вартістю 6361,72 грн., оскільки встановлення такого факту є підставою для виникнення права на спадкування та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_2 .

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року прийнято відмову ОСОБА_1 від пред`явлених нею позовних вимог до Кременецької районної державної адміністрації про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Кременецької районної державної адміністрації про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Продовжено розгляд справи в частині вимог ОСОБА_1 до Шумської міської ради - об`єднана територіальна громада Кременецького району Тернопільської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шумської міської ради - об`єднана територіальна громада Кременецького району Тернопільської області а саме: про встановлення факту належності ОСОБА_2 , права на земельну частку (пай) в КСП «Залісся» Шумського району розміром 2,69 умовних кадастрових гектарів, вартістю 6361,72 грн.; про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається із права на земельну частку (пай), в розмірі 2,69 в умовних кадастрових гектарах відмовлено повністю.

Судові витрати по справі залишено за позивачем.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Просить дослідити новий доказ, копію довідки колгоспу ім.Крупської №11 від 20.08.1978 року на підтвердження того, що ОСОБА_2 була членом колгоспу ім.Крупської, оскільки він має виключне значення для правильного вирішення справи .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно встановив усі обставини, які мають значення для справи та не дослідив докази, які були нею подані, а саме, не надав правової оцінки доказам щодо членства ОСОБА_2 в колгоспі ім.Калініна.

Зазначає, що твердження суду, що відповідно до архівної довідки №131/01-25 від 04.03.2021 року, виданої архівним відділом Шумської РДА Тернопільської області, у книзі обліку трудового стажу за 1950-1982 роки по колгоспу ім. Крупської померла ОСОБА_2 лише перебувала в трудових відносинах із КСП не відповідають дійсності, оскільки у вказаній довідці в графі 3 «ким працювала» вказано, що ОСОБА_2 «колгоспниця», тобто є членом колгоспу. З вищеназваної довідки випливає, що її мати з 1950 по 1982 рік працювала 32 роки колгоспницею в колгоспі ім. Крупської, отже була членом колгоспу.

Посилається на те, що державний акт на право колективної власності на землю серії TP 005, виданий 10.10.1995 року, на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_3 була жива та була членом колгоспу ім.Крупської, тому відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», мала право на земельну частку (най) в землях, що перебувають у колективній власності і це право є об"єктом спадкування.

Окрім того, вказує на те, що про порушення свого права дізналась в листопаді 2020 року. З листопада 2020 року вона зверталась в різні державні органи для отримання інформації про паювання земель КСП «Залісся» і отримала довідки архівного відділу Шумської районної державної адміністрації про трудовий стаж, довідку віддіду Держгеокадастру у Шумському районі про час видачі державного акту розмір і вартість паю, що у список громадян - членів КСП «Залісся», який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії TP 005 виданий КСП «Залісся» 10.10.1995 року, ОСОБА_2 не включена, причини по яким Вона не включена не відомі.

Вважає, що судом не надано належну правову оцінку тому факту, що спірні правовідносини виникли у 1995 році з моменту видачі КСП «Залісся» Державного акту на право колективної власності на землю TP 005. Правові підстави застосування строку позовної давності регулюються ЦК УРСР. А для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, строк позовної давності, відповідно до ст. 76 ЦК УРСР, обчислюється з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна.

Відзив у визначений судом термін не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник Шумської міської ради об`єднаної територіальної громади Кременецького району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, згідно приписів ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасниці справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що в Книзі реєстрації смертей 18 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 22, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18 червня 2008 року Великобережецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30 березня 2005 року, позивач ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Забара Шумського району Тернопільської області та в графі мати вказано ОСОБА_2 , а/з № 7.

Позивач, дошлюбне прізвище якої ОСОБА_5 , 30 жовтня 1976 року зареєструвала шлюб із гр. ОСОБА_6 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 09 серпня 1989 року Кременецьким райвідділом ЗАГС, а.з. №135.

Після смерті матері позивач прийняла спадщину у встановлений строк, що стверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданими 02.03.2009 року Кременецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №49, №50.

ОСОБА_2 постійно проживала і була зареєстрована в с.Великі Бережці.

Згідно архівної довідки № 131/01-25 від 04.03.2021 року, виданої архівним відділом Шумської РДА Тернопільської області, у книзі обліку трудового стажу за 1950-1982 роки по колгоспу ім. Крупської с. Забара Шумського району значиться ОСОБА_2 .

Листом архівного відділу Шумської РДА Тернопільської області №130/01-25 від 04.03.2021 року позивача повідомлено про те, що документи, які стосуються розпаювання земель КСП «Залісся», а також протоколи засідання правління та загальних зборів колгоспу ім. Крупської за 1950 рік на зберігання в архівний відділ Шумської РДА не поступали, а тому немає можливості надати рішення щодо прийняття ОСОБА_2 в члени колгоспу. В протоколах засідання правління та загальних зборів колгоспу ім. Крупської за 1982 рік немає рішень щодо виведення із членів колгоспу ОСОБА_2 .

Згідно листа відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-0.36-317/116-20 від 23.12.2020 року вбачається, що у список громадян - членів КСП «Залісся», який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ТР 005 виданий КСП «Залісся» 10.10.1995 року, ОСОБА_2 не включена. Регіональним земельно - кадастровим центром ТзОВ «Галицькі землі», розроблений проект поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності КСП «Залісся» на земельні частки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Залісцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області. Відповідно до розпорядження голови Шумської райдержадміністрації від 29.02.1996 року за №66 розмір земельної частки (паю) по даному господарству становить 2,69 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) без врахування коефіцієнтів індексації становить 6361,72 грн.

Відповідно до листа відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №31-19-0.36-174/116-21 від 18.05.2021 року вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю серії ТР 005 на території Залісцівської сільської ради Шумського району виданий КСП «Залісся» 10.10.1995 року. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додається до Державного акту ОСОБА_2 відсутня. Причина, по якій остання не включена у список - додаток до Державного акта на право колективної власності на землю не відома.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачки є необгрунтованими, оскільки з часу проведення паювання земель в КСП «Залісся» з 1995 року і до часу смерті у 2008 році ОСОБА_2 в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), включена не була, сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на її ім`я не видавався, тому матері позивача право на земельну частку (пай) за життя не виникло та не увійшло до складу спадщини, яку могла спадкувати позивачка.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай. Зокрема, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз`яснень викладених в п.24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року, член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Питання про виділення ОСОБА_2 земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалось.

У відповідності до ст. 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки", сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, у разі недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Згідно ч.ч.1,3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

З матеріалів справи вбачається, що згідно архівної довідки № 131/01-25 від 04.03.2021 року, виданої архівним відділом Шумської РДА Тернопільської області, у книзі обліку трудового стажу за 1950-1982 роки по колгоспу ім. Крупської с. Забара Шумського району значиться ОСОБА_2 .

Даних щодо того, що померла ОСОБА_2 була членом колгоспу ім. Крупської, який в подальшому реформовано в КСП «Залісся», позивачем не представлено, а показами свідка ОСОБА_8 встановлено, лише те, що померла перебувала в трудових відносинах із КСП.

У випадку, якщо особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення до списку чи до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай), вважається, що за життя така особа не реалізувала свого права на земельну частку.

Судом встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю серії ТР 005, виданий 10.10.1995 року, а померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкодавець за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося.

ОСОБА_2 , яка не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, за життя не реалізувала свого права на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець за життя не захистив самостійно своє право на земельну частку (пай), то це достатньо для висновку, що спадкодавець не набув таке право за життя, а тому це право не ввійшло до спадкової маси та не може бути успадкованим - саме такі правові висновки сформовані Верховним Судом у справі з подібними правовідносинами № 396/1683/18-ц, які правильно застосовано судом першої інстанції у даній справі.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі на те, що її мати ОСОБА_2 була членом КСП «Залісся» на період отримання 10.10.1995 року Державного акту на право колективної власності на землю серії серії ТР 005, а тому ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) та посилання позивачки на додану до апеляційної скарги довідку колгоспу ім.Крупської №11 від 20.08.1978 року про членство її матері в цьому колгоспі не мають правового значення для розгляду даної справи, оскільки, до складу спадщини входить право спадкодавця на земельну частку пай, яке посвідчено сертифікатом, однак як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_2 за життя не отримувала такого сертифікату та не вела спорів щодо включення її до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю та видачу сертифіката.

Посилання апелянта, що ОСОБА_2 за життя була членом КСП «Залісся» на період отримання 10.10.1995 року Державного акту на право колективної власності на землю серії серії ТР 005, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», мала право на земельну частку (пай) в землях, що перебувають у колективній власності і це право є об"єктом спадкування, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки відповідно до Закону України "Про порядок виділення земельних ділянок у натурі власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року №899-IV, ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входить право спадкодавця на земельну частку пай, яке посвідчено сертифікатом, а спадкодавець ОСОБА_2 за життя сертифікату не отримала.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлене законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 липня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.