ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 жовтня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2814/21

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/921/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Сухополов`янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 25 липня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН №0108371, виданого Прилуцькою районною державною адміністрацією 27.08.1996 року, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.08.1996 року №334, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.09.1996 року за №594. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний брат ОСОБА_3 , 1954 року народження, який був зареєстрований та мешкав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно. До спадкового майна увійшла земельна ділянка (пай), право на яку належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0108371, виданого Прилуцькою районною державною адміністрацією 27.08.1996 року, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.08.1996 року №334, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.09.1996 року за №594. Позивач зазначала, що на день смерті ОСОБА_3 разом з ним була зареєстрована та проживала мати ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 прийняла спадщину, але не оформила право власності на належну ОСОБА_3 земельну ділянку (пай). Листом міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.03.2019 року № 29-25-0.181- 371/120-19 повідомлено про наступне: у відповідності до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянину ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП ''Перемога'', село Боршна Прилуцького району Чернігівської області, розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату серії ЧН №0108371, виданого за рішенням Прилуцької державної адміністрації від 15.08.1996 року №334. В даному листі також зазначено, що вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та знаходиться в Міськрайонному управлінні у Прилуцькому районі та м.Прилуках Головного управління Держгеокадастру Чернігівської області. Позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , після смерті якої позивач прийняла спадщину, але отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом не змогла, так як її мати в свій час не оформила право власності на відповідну земельну ділянку (пай) після смерті ОСОБА_3 . За даних обставин, позивач зазначала, що вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.07.2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сухополов`янської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.07.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.07.2022 ухвалено судом із порушенням норм матеріального та процессуального права. Із посиланням на статті: 81, 116, 125, 126, 131 Земельного кодексу України, статті: 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), апелянт зазначає про обгрунтованість вимог заявленного позову. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", в якій визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. Апелянт стверджує, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 , також із посиланням на статті: 328, 1216-1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України, не погоджується із висновками суду першої інстанції відносно того, що відсутні підстави для задоволення вимог заявленого нею позову.

В судове засідання апеляційного суду сторони по справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За даних обставин, датою прийняття даної постанови апеляційним судом є 21.10.2022 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_2 - мати позивача ОСОБА_1 (а.с.9).

На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації від 15.08.1996 року №334 (а.с.16), було затверджено матеріали паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі, і КСП "Перемога" (а.с.17).

Відповідно до копії листа Міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.03.2019 року №29-25-0.181-371/120-19 (а.с.15), у відповідності до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянину ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП ''Перемога'', село Боршна Прилуцького району Чернігівської області, розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату серії ЧН №0108371, виданого за рішенням Прилуцької державної адміністрації від 15.08.1996 року №334, сертифікат зареєстровано 27.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №594. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та знаходиться в Міськрайонному управлінні у Прилуцькому районі та м.Прилуках Головного управління Держгеокадастру Чернігівської області.

08.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 брата - ОСОБА_3 (а.с.13).

Листом №569/01-16 від 09.04.2019 року (а.с.14), державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_1. було роз`яснено, про відсутність підстав для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - право на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, право на яку належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0108371, виданого 27.08.1998 року, оскільки зазначений сертифікат був виданий на ім`я ОСОБА_3 27.08.1996 року, тобто, після смерті спадкодавця, що суперечить нормам діючого цивільного законодавстваЄЮ, так як на підставі п.4 статті 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.07.2022 року, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції, встановивши, що рішення Прилуцької державної адміністрації щодо набуття ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) у колективній власності КСП ''Перемога'' прийнято після його смерті, дійшов висновку, що на момент смерті ОСОБА_3 не мав права на земельну частку (пай), відповідно сертифікат не отримував і таке право не входило до складу спадщини на момент її відкриття. За даних обставин, як вказав у оскаржуваному рішенні від 25.07.2022 року суд першої інстанції, предмет спадкування у матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 був відсутній, а тому відсутній і у позивача. При цьому, судом першої інстанції зазначено, що оскільки спадкодавцем право на земельну частку (пай) не набуто за життя, то відповідно, і у позивача не виникло такого права в порядку спадкування.

При цьому, позивачем у справі є ОСОБА_1 , відповідачем є Сухополов`янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області.

Відповідно до положень ч.4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Право на ефективний судовий захист регламентовано також статтею 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР ''Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції''.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, як вказано у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача.

За теоретичним визначенням ''відповідач'' - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи.

Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Предметом спору у справі, що переглядається, є визнання права власності на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до положень статей 15-1, 122 Земельного кодексу України, розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №372/510/17-ц, провадження № 61-28880св18, від 20.01.2020 року у справі №623/901/18, провадження № 61-18587св19, від 28.10.2020 року у справі №731/92/20, провадження № 61-12886св20, від 10.02.2021 року у справі №173/865/19, провадження № 61-4402св20, від 25.02.2021 року у справі № 587/2672/19, провадження № 61-14568св20, від 28.07.2022 року у справі № 394/130/21, провадження № 61-1888св22.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, ОСОБА_1 зазначила відповідачем Сухополов`янську сільську раду Прилуцького району Чернігівської області.

За змістом статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр. Районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що Сухополов`янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області є неналежним відповідачем у даній справі.

За даних обставин, відповідно до приписів п.4 ч.3 статті 376 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуване рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.07.2022 року змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. А саме, необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що Сухополов`янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області є неналежним відповідачем у даній справі.

Вказана відмова не позбавляє позивача у передбаченому законом порядку звернутись із відповідним позовом, із правильним зазначенням суб`єктного складу учасників процесу.

При цьому, необхідно зазначити, що апеляційний суд не має процесуальної можливості залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів.

За даних обставин, виходячи із положень ч.4 статті 367, п.4 ч.3 статті 376 ЦПК України, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для ухвалення судового рішення про задоволення вимог заявленого позову у зв`язку з тим, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для задоволення вимог заявленого позову.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.07.2022 року змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.07.2022 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, п.4 ч.3 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2022 року змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 21.10.2022 року.

Головуючий: Судді: