КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1051/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шестакова Віталія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року у складі судді Козлова Р.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 .

21 грудня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Спільний син сторін залишився проживати з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , де проживає до сьогодні.

ОСОБА_3 є повнолітнім (має повних 18 років), навчається у Київському національному університеті ім. Т. Шевченка на 1-му курсі денного відділення фізичного факультету та у зв`язку із навчанням не має змоги самостійно працювати та отримувати доходи, а тому потребує матеріальної допомоги для купівлі підручників та оплати навчальних онлайн-платформ, оплати проїзду (коли навчання проводиться очно) та підтримання функціонування комп`ютерного обладнання (якщо навчання проводиться дистанційно), забезпечення належного харчування та одягу.

Наразі матеріальну допомогу синові у більшій частині забезпечує позивачка, з якою проживає син.

При цьому ОСОБА_2 зазначає, що відповідач обіймає посаду заступником директора державного підприємства та має значні активи, авторські права на різні види об`єктів права інтелектуальної власності, щ свідчить про можливість відповідача утримувати сина на період навчання до досягнення 23 років.

Вказано, що відповідач не має інших дітей (в тому числі, повнолітніх), а також має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в період його навчання.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчатися, у розмірі 30% від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року, у межах суми платежу за один місяць та стягнуто 908 грн судового збору.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який продовжує навчатися, у розмірі 30% від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року, у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Шестаков В.Ю., посилаючись на не повне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвали нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вказано, що судом першої інстанції не надано належної оцінки щодо проживання відповідача у спільній квартирі й надання у добровільному порядку допомоги на утримання сина. Він піклується про дитину виключно із власних джерел фінансування, приймає участь у його духовному і моральному вихованні.

Крім того, вказано, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що позивачем не надано жодних доказів того, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, без задоволення залишилось і клопотання відповідача про залучення сина до участі у справі, оскільки предмет спору безпосередньо стосується його інтересів.

Також не взято до уваги, що ОСОБА_1 сумлінно виконує свої обов`язки, передбачені СК України та задовольняє потреби сина в грошовій і натуральній формі в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Чайковська-Тимкович О.З. в інтересах ОСОБА_2 просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу доводи якої не спростовують висновків суду залишити без задоволення.

За змістом зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту її інтересів. Районним судом враховано всі обставини, що мають істотне значення під час вирішення спору, зокрема: стан здоров`я позивача, матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього на утриманні інших осіб, тобто повно та всебічно досліджено наявні у справі докази.

Ухвалою апеляційного суду від 01.02.2022 до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3

19.08.2022 на адресу суду ОСОБА_3 було подано пояснення, з яких убачається, що він є студентом 3 курсу Київського національного університету ім. Т. Шевченка. Після розлучення батьків проживає з матір`ю, проте з батьком підтримує стосунки, зустрічається з ним, вони спільно проводять час й батько надає йому необхідну для нього матеріальну допомогу з моменту його навчання в університеті.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Шестакова В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, третю особу ОСОБА_3 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав того, що відповідач у добровільному порядку надає йому матеріальну допомогу, що виключає необхідність судового про це рішення, адвоката Чайковську-Тимкович О.З. в інтересах ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ст. 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або відмовити в позові (ст. 264 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення суду зазначеним вимогам Закону в повній мірі не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, що під час перебування у шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Встановлено, що син ОСОБА_3 проживає з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 .

На час звернення ОСОБА_2 у суд із позовом про стягнення аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 набув повноліття та являвся студентом 1-му курсі денного відділення Київського національного університету ім. Тараса Шевченка.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року (справа № 748/2340/17) зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що "обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)".

Отже, досягнення дитиною, яка продовжує навчання віку, який перевищує 18 років є обов`язковою умовою для настання обов`язку батьків щодо її утримання.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , районний суд виходив з підстав його обґрунтованості.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що у разі заявлення позову про стягнення аліментів одним з батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Убачається, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено про необґрунтованість заявленого позову з причин надання ОСОБА_1 сину у добровільному порядку матеріальної допомоги у розмірі, необхідному для нього, що виключає необхідність ухвалення у зв`язку з цим судового рішення.

Відповідно до справи, одночасно представником ОСОБА_6 було заявлено клопотання про залучення до участі у справу в якості третьої особи ОСОБА_3 , оскільки предмет спору у даній справі безпосередньо стосується його інтересів.

Разом з тим, суд першої інстанції при вирішенні спірних відносин увагу на наведені обставини не звернув, клопотання представника відповідача відхилив, чим припустися порушень норм процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що обов`язковою умовою стягнення у примусовому порядку аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання, має бути доведено факт потреби дитини у матеріальній допомозі.

Звертаючись у суд з позовом, ОСОБА_2 указала про неналежне утримання відповідачем сина у період його навчання у вищому навчальному закладі.

Ухвалюючи по справі рішення, суд першої інстанції дану обставину визнав доведеною.

Під час апеляційного провадження, з метою повного з`ясування дійсних обставин справи, судом у якості третьої особи було залучено сина сторін, ОСОБА_3 , на утримання якого в період навчання, або не пізніше досягнення ним 23 років, з відповідача стягнуто аліменти.

Між тим, даючи пояснення у судовому засіданні, ОСОБА_3 , спростував твердження позивачки про необхідність стягнення судовим рішенням з батька на його утримання коштів та указував про надання відповідачем йому матеріальної допомоги у добровільному порядку та у необхідному для нього обсязі.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_3 просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення районного суду про стягнення на його користь аліментів.

Підтримав апеляційну скаргу з урахуванням викладених у ній доводів та указав про те, що його батьком, відповідачем ОСОБА_1 , у повному обсязі протягом навчання в університеті задовольняються його потреби, від надання матеріальної допомоги відповідач не ухиляється.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

У справі "Рябихпроти Росії" (заява N 52854/99,рішення від24липня 2003 року)Європейський Судз правлюдини зазначив, що правона справедливийсудовий розгляд, гарантоване ст. 6 § ІКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення мають використовуватися для виправлення.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обув`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. .

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення першої інстанції.

За таких обставин, рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року підлягає скасуванню з, а по з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шестакова Віталія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: