ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/196/22

Провадження № 22-ц/4820/1335/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 677/196/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2022 року в складі судді Гладій Л.М. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг в розмірі 13391 грн 24 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до банку та підписав Анкету-заяву № б/н від 27 квітня 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було неодноразово збільшено та зменшено. Це підтверджується Довідкою про зміну умов кредит та обслуговування картрахунку, доданою до позовної заяви.

Також зазначав, що відповідач при зверненні до банку, підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають Договір про надання банківських послуг. Таким чином позивач вважав, що позичальник своїм підписом підтвердив повне ознайомлення та надання йому документів в письмовому вигляді.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Для погашення кредиту банк надав відповідачу інструменти передбачені Договором, а саме п. 2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору.

Отже, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору.

Крім того, банк посилався, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року відповідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд».

Відповідач своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого, станом на 20 грудня 2021 року утворилась заборгованість в сумі 18204,24 грн., з яких: 13391,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4813 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

При цьому банк, просив стягнути з відповідача лише частину суми заборгованості за тілом кредиту у вигляді заборгованості за кредитом в розмірі 13 391 грн 24 коп.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

АТ КБ «Приватбанк» не погодилося з таким рішенням суду першої інстанції, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Так, банк вказує, що судом першої інстанції прийнято рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі. Апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позову в повному обсязі. Суд не взяв до уваги, що відповідач особисто звернувся до банку, бажаючи отримати кредит, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву, в якій вказав, що згоден з усіма умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі щодо сплати відсотків та штрафних санкцій. На підставі підписаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», на яку встановлено кредитний ліміт, оскільки ОСОБА_1 активував кредитну картку та користувався кредитними коштами, частково погашаючи кредит, це свідчить про визнання ним заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. На думку апелянта, укладення договору у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів банку є доведеним фактом. Крім того, посилається апелянт, що відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, яка свідчить про погодження між сторонами розміру процентної ставки 2,5% в місяць за користування кредитними коштами. Також, вказує, що не відповідає дійсності висновок суду про відсутність будь якої заборгованості у відповідача перед банком, оскільки позичальник має заборгованість за кредитом 13 391 грн 24 коп, отже суд безпідставно відмовив у задоволенні позову. Розглядаючи спір суд не в повній мірі перевірив всі обставини справи, а також не врахував судову практику з вирішенні справ з аналогічними правовідносинами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 27 квітня 2011 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

До анкети-заяви Банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору позичальнику був встановлений кредитний ліміт на платіжну картку, початковий розмір якого становив 300 грн. Вказаний розмір кредитного ліміту в подальшому збільшувався до 10 000 грн, а потім зменшений до 0,00 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_1 було видано кредитну картку, яка неодноразово перевипускалася, остання з терміном дії до серпня 2019 року.

Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

За розрахунком Банку, доданим до позову, заборгованість відповідача станом на 20 грудня 2021 року становить 18204 грн. 24 коп., яка складається з 13 391 грн 24 коп заборгованості за тілом кредитом, 4813 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Однак при цьому банк просив суд в позовній заяві стягнути лише тіло кредиту в сумі 13 391 грн 24 коп.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом АТ КБ «ПриватБанк» надав суду: розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на 31 грудня 2015 року, станом на 30 вересня 2019 та станом на 20 грудня 2021 року, виписку по рахунку відповідача за період з 27 квітня 2011 21 грудня 2021 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку щодо терміну дії кредитних карток, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 27 квітня 2011 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті www.privatbank.ua.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 27 квітня 2011 року підписав лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Проте, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить жодної інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернувся до банку відповідач. Також анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії та неустойки за порушення зобов`язання та їх розміру.

Надані позивачем на підтвердження позовних вимог Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяв про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так судом першої інстанції, правильно взято до уваги виписку по руху грошових коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично погашаючи кредитну заборгованість. Так, сума фактично отриманих відповідачем коштів склала 12 267 грн 76 коп, які ОСОБА_1 на час подання позову повернув банку в повному обсязі, тому підстав для стягнення на користь Банку коштів за встановлених вище обставин не вбачається.

За таких обставин висновки суду про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь банку кредитної заборгованості, відповідають обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

Крім того, банк в своїй позовній заяві зазначив, що він як кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом і скориставшись своїй правом просив стягнути з відповідача 13 391 грн 24 коп, вочевидь ця сума є заборгованістю за тілом кредиту, таким чином позивач звертаючись до суду з позовом не просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4813 грн, нараховану на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Заяв про збільшення чи зміну позовних вимог в ході розгляду справи не подавав.

Посилання АТ «Приватбанк» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додану АТ «Приватбанк» до апеляційної скарги Довідку про умови кредитування кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, відповідно до якої між банком та ОСОБА_1 погоджено відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 2,5 % щомісячно, оскільки цей письмовий доказ поданий позивачем без дотримання вимог ст.ст. 83, 367 ЦПК України.

Крім того, як зазначено вище, банк в своїй заяві просив стягнути з відповідача лише тіло кредиту без заборгованості за нарахованими відсотками, а тому доводи апеляційної скарги щодо стягнення відсотків є без підставними.

Інші доводи апелянта, що АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку слід відхилити з огляду на мотивувальну частину даної постанови суду.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк