Справа № 464/667/22
пр.№ 2/464/730/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2022 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Коваль М.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах, та в інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_5 , 07.02.2022 звернулась в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому просить: визначити порядок користування спільною квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виділити в користування позивачам ізольовану кімнату площею 18,0 кв.м., що складає 36,30% житлової площі квартири; виділити в користування відповідачам ізольовані кімнати площею 17,2 кв.м. та площею 14,4 кв.м., що складає 63,70 % всієї житлової площі квартири; у спільному користуванні співвласників залишити кухню з лоджією, коридор, ванну кімнату, вбиральню (санвузол). Судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката просить покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 12.03.2021, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Відповідно до норм ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а відтак у даному випадку кожному співвласнику належить по 1/4 частини спірної квартири. Згідно із технічним паспортом, квартира загальною площею 87,6 кв.м, складається із трьох ізольованих житлових кімнат площею 49,6 кв.м (1-а кімната пл.18,0 кв.м; 2-а кімната пл.17,2 кв.м; 3-я кімната пл.14,4 кв.м) та допоміжних приміщень: кухні з лоджією, ванної кімнати, вбиральні, коридору. У квартирі зареєстровані усі співвласники, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_3 . Тривалий час з відповідачами у справі виникають суперечки та непорозуміння з приводу оплати комунальних послуг, утримання, використання та збереження нерухомого майна. Майно, що є у спільній сумісній власності, відповідно до діючого законодавства України, може бути поділене між співвласниками за домовленістю. Однак, спірна квартира, в силу її неподільності, не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані кімнати та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири. На умову сплати грошової компенсації за належні їм частки в нерухомому майні та залишення квартири у своїй власності, відповідачі не погоджуються. Домовитись із відповідачами про порядок користування квартирою також не вдається, відтак єдиним можливим способом подальшого використання спільного майна буде встановлення судом порядку користування квартирою. Вважає, що кожен із співвласників має право на надання у володіння та користування тією частиною майна, яка відповідає його частці у праві спільної власності.

Ухвалою від 22.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків.

Після усунення позивачкою недоліків, наведених в ухвалі від 22.02.2022, ухвалою від 09.03.2022 прийнято до розгляду позов, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження.

Від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 08.04.2022 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. ОСОБА_3 отримала вказану вище квартиру від держави в порядку приватизації за покійним чоловіком військовослужбовцем. На день приватизації у квартирі були прописані позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивачка із сином ніколи не проживали у спірній квартирі, ніколи не брали участь в утриманні та ремонті квартири. У квартирі понад 10 років проживали (в тому числі і на сьогоднішній день) лише відповідачі, а також дружина ОСОБА_4 та двоє неповнолітніх дітей. ОСОБА_4 разом із своєю дружиною за власні грошові кошти зробили повний сучасний ремонт, встановили лічильник тепла, облаштували меблями та технікою для проживання. При цьому, з огляду на те, що позивачі не цікавляться та ніколи не цікавились спірною квартирою, їм неодноразово пропонували відповідачі викупити їх частки у власність, однак ОСОБА_1 виставляла надмірно обтяжливі вимоги для виконання. Також позивачка ніколи з дня приватизації квартири не цікавилась станом квартири, не оплачувала житлово-комунальні послуги, хоча вони неодноразово до неї звертались з даного приводу.

Відповідно до ухвали від 15.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка та представник позивача позов підтримали з підстав, що наведені в такому, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, надали пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, учасники справи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира належить їм на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.4 свідоцтво про право власності).

Згідно із технічним паспортом, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складається із трьох кімнат житловою площею 49,6 кв.м: перша кімната площею 17,2 кв.м, друга кімната площею 14,4 кв.м, третя кімната площею 18,0 кв.м, кухня площею 11,9 кв.м, ванна кімната площею 4,5 кв.м, вбиральня (поєднана) 2,0 кв.м, коридор 17,7 кв.м. Окрім цього, квартира обладнана лоджією площею 1,9 кв.м, загальна площа квартири 87,6 кв.м (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також у інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 у позовній заяві зазначила, що між ними та відповідачами наявний конфлікт з приводу оплати житлово-комунальних послуг, утримання, використання та збереження спільного нерухомого майна, що є підставою для встановлення порядку користування такою та запропонувала такий порядок користування: виділити в користування позивачам ізольовану кімнату площею 18,0 кв.м., що складає 36,30% житлової площі квартири; виділити в користування відповідачам ізольовані кімнати площею 17,2 кв.м. та площею 14,4 кв.м., що складає 63,70 % всієї житлової площі квартири; у спільному користуванні співвласників залишити кухню з лоджією, коридор, ванну кімнату, вбиральню (санвузол).

Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У частині першій статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається із наведеного вище, чинним законодавством України передбачено право співвласника на визначення певного порядку користування спільним майном та виділення йому у володіння та користування частини спільного майна лише щодо майна, яке є об`єктом права спільної часткової власності.

Разом з тим, вимога щодо визначення розміру часток усіх співвласників квартири, яка є спільною сумісною власністю сторін, позивачкою не заявлялась, що унеможливлює визначення порядку користування квартирою її співвласниками, відтак позов задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачці і щодо стягнення з відповідачів на її користь суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.05.2022.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Теслюк