Справа № 2-о/593/44/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2022 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Соколовській Н.Я.

за участі заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бережани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців із встановленням до нього заходів тимчасового обмеження його прав з покладенням наступних обов`язків: заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборонити йому вести листування, телефонні переговори з нею, або контактувати з нею через засоби зв"язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_3 є її сином, який має схильність до вживання алкоголю та, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, він є агресивним, обзиває її нецензурними словами та погрожує їй розправою. Вони проживають в одному житловому будинку, який орендують, але вони мають різні входи, тобто їх житло є відокремленим, однак незважаючи на вказане, ОСОБА_4 у нетверезому стані приходить по місцю її проживання та влаштовує скандали, конфліктує із її співмешканцем, не дає можливості влаштувати їй своє особисте життя. Через таку поведінку вона вигнала його із свого помешкання і заборонила йому туди з"являтися. Однак, незважаючи на її заборони, ОСОБА_3 у стані алкогольного сп"яніння приходить по місцю її проживання та розпочинає сварки, вчиняючи як психологічне так і фізичне насильство над нею, постійно погрожує їй застосуванням сили та нанесенням тілесних ушкоджень. З метою свого захисту вона протягом року неодноразово викликала поліцію та повідомляла про наявну небезпеку. З цього приводу працівниками поліції стосовно ОСОБА_5 були складені протоколи про адмінправопорушення, які судом були розглянуті із застосуванням адміністративних стягнень. Крім цього працівниками поліції стосовно нього кожного разу виносились термінові заборонні приписи, однак, незважаючи на вказане, поведінка ОСОБА_3 не змінюється. А так як вона боїться свого сина, який у нетверезому стані себе не контролює, тому з метою захисту своїх прав змушена звернутися до суду із вказаною заявою про призначення обмежувального припису.

Посилаючись на наведене та те, що кривдник чинить стосовно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, з метою забезпечення її захисту від подальшого домашнього насильства зі сторони останнього, просила задоволити її заяву.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її захисник адвокат Прийдун В.М. подану заяву підтримали, просили її задоволити.

ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, у судове засідання не з"явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, а тому суд вирішив розглядати справу у його відсутності, що не суперечить нормам, передбаченим ст. 350-5 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що подану заяву слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України " Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство це - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , хоч є зарєстрованою в АДРЕСА_2 , однак вона разом із своїм співмешканцем проживає в 1/2 частині орендованого нею житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . В другій частині цього ж будинку проживає її син ОСОБА_4 .

Вищевказані факти підтверджуються оглянутими в судовому засіданні докуменами, а саме: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим 2 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції на ім"я ОСОБА_3 ; свідоцтвами про розлучення та укладення шлюбу заявниці, з яких видно, що вона після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_5 змінила на ОСОБА_6 ; довідкою № 733 від 25 листопада 2021 року, виданою Саранчуківською сільською радою та усним поясненням заявниці ОСОБА_1 ..

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 зловживає алкоголем, а тому, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, по місцю проживання заявниці вчиняв скандали, обзивав заявницю нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію. Вказане підтверджується оглянутими у судовому засіданні постановами, якими ОСОБА_3 з приводу неправомірних дій відносно матері ОСОБА_1 неодноразово було притягнуто до адмінвідповідальності та до нього застосовувалися заборонні приписи.

Зокрема, 19 березня 2021 року, о 20год. 33 хв., ОСОБА_4 , будучи Бережанським районним судом притягнутим до адмінвідповідальності за ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року по місцю проживання, а саме: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , обзивав її нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою. За даним фактом працівниками ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП стосовно нього 22 березня 2021 року було складено протокол серії ВАБ № 403514 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. За яким 23 березня 2021 року Бережанським районним судом було прийнято рішення, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді 60-и годин громадських робіт. Крім цього, по вказаному факту ДОП ВП № 1 ( м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП Романюком Русланом Володимировичем 22 березня 2021 року було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 136196, яким ОСОБА_3 було заборонено терміном на 10 діб з 22 березня по 1 квітня 2021 року входити та перебувати у місці проживання постраждалої особи.

Крім цього, 16 листопада 2021 року, о 13год 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_4 , по місцю проживання своєї матері ОСОБА_1 , вчинив щодо неї насильство психологічного характеру, а саме: обзивав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Також мала місце неправомірна поведінка ОСОБА_3 відносно його матері ОСОБА_1 і 17 листопада 2021 року, о 15год. Останній, перебуваючи по місцю проживання матері, а саме: в АДРЕСА_4 , знову вчинив щодо неї насильство психологічного характеру: обзивав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. За даними фактами працівниками ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП стосовно ОСОБА_3 17 та 18 листопада 2021 року були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (серії ВАБ № 519941 та ВАБ № 519921). Також і 17, і 18 листопада 2021 року були винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №192187 таАА № 192178, якими ОСОБА_3 було заборонено в будь-який спосіб контактувати із ОСОБА_1 на строк 10 діб. По даних фактах вчинення неправомірних дій стосовно ОСОБА_1 . ОСОБА_3 постановами Бережанського районного суду від 23 листопада 2021 року було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та за вказаними статтями до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді 5 та 15 діб арешту.

Незважаючи на вказані заходи та винесені щодо нього термінові заборонні приписи, ОСОБА_3 належних висновків не зробив та далі продовжував свою протиправну поведінку відносно своєї матері ОСОБА_1 .

Так, 2 липня 2022 року, близько 11 години, ОСОБА_3 по місцю проживання матері ОСОБА_1 , а саме: в АДРЕСА_4 , знову вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо заявниці, обзивав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. З приводу цього ДОП СППП ВП №1 (м. Бережани) капітаном Гайдукевичем О.В. 5 липня 2022року було складено протокол серії ВАБ № 815158 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП та цього ж дня було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 серії АА № 253205, яким заборонено останньому у десятиденний строк контактувати із постраждалою особою. По вказаному факту постановою Бережанського районного суду 6 липня 2022 року ОСОБА_3 було притягуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт.

Незважаючи на вищевказане, ОСОБА_3 належних висновків не зробив та 2 серпня 2022 року, близько 20год. 00 хв., будучи Бережанським районним судом 25 липня 2022 року притягнутим до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року по місцю проживання, а саме: в АДРЕСА_4 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , обзивав її нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою. За даним фактом працівниками ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП стосовно нього 2 серпня 2022 року було складено протокол серії ВАВ № 096425 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та цього ж дня було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 253207, яким йому у десятидненниий строк було заборонено спілкуватися із постраждалою особою.

За фактом вчинення 2 серпня 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, Бережанським районним судом було прийнято рішення, яким ОСОБА_3 знову визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

З наведеного вбачається, що домашнє насильство зі сторони ОСОБА_3 щодо заявниці мало місце і воно носить системний характер, а короткострокові приписи не дали бажаного результату, оскільки кривдник не припиняє своєї неправомірної поведінки. Така ситуація, поза всяким сумнівом, негативно позначається на фізичному та психічному здоров`ї та спокої заявниці, викликає обгрунтовані побоювання за безпеку її життя та здоров`я.

Постійні погрози, сварки, приниження заявниці стало підставою для звернення до суду про призначення обмежувального припису. У своїх поясненнях заявниця зазначає, шо з кожною заявою в поліцію поведінка ОСОБА_3 стає більш безконтрольною та такою, що несе загрозу її життю.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

В силу вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України " Про запобігання та протидію домашньому" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з вимогами п.3 ч.1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавалася заявниця, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний Суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ч. 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_1 .

Відсутні докази, що на час розгляду справи в суді відносини між сторонами покращились, ОСОБА_3 не було надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин.

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку ОСОБА_3 , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже, і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців перебувати за місцем проживання заявниці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через засоби зв"язку особисто і через третіх осіб.

Суд вважає, що саме такий вид обмежувального припису є необхідним, щоб гарантувати постраждалій особі безпеку та забезпечити їй основоположні права і свободи людини і громадянина, зокрема права на свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного життя, із пропорційним втручанням у права і свободи кривдника, тобто суд вважає, що застосування до ОСОБА_3 тимчасових обмежень прав кривдника є виправданими та доречними, вони відповідають меті їх застосування та забезпечать дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-82, 350-2, 350-5, 350-6, 350-8, 352, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання заявниці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через засоби зв"язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 для взяття його на профілактичний облік, а також повідомити виконавчі органи міської ради за місцем проживання (перебування) заявниці.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.