Справа № 638/1702/21
Провадження № 2/638/1773/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Башинської К.С., Подосокорської А.О.,

Межирицької В.Ю.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Горішний Євгеній Вікторович, Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора,-

ВСТАНОВИВ:

09.02.2021 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулась ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора. В обґрунтування позову зазначено, що її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові. Після його смерті залишилось спадкове майно: квартира у АДРЕСА_1 , яка отримана у спадок, квартира у АДРЕСА_2 , яка придбана у шлюбі померлого з його дружиною ОСОБА_2 та зареєстрована за ОСОБА_2 , автомобіль Рено, який придбано під час шлюбу померлого з його дружиною, грошові вклади у відділенні АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є вона, ОСОБА_4 та дружина померлого ОСОБА_2 . Після смерті батька вона та відповідач подали до нотконтори заяву про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа. Отже, позивач є спадкоємецею першої черги 1/2 часток у спадщині після смерті батька. Батькові на праві спільної сумісної власності подружжя належала квартира за адресою АДРЕСА_2 . Незважаючи на це, ОСОБА_2 13.12.2019 уклала договір дарування вказаної квартири її сину ОСОБА_5 , за яким на теперішній час зареєстровано право власності. Зазначеною угодою було порушені спадкові права позивача, договір дарування було вчинено з порушенням закону. У зв`язку з чим позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, припинивши право власності ОСОБА_5 на квартиру.

11.02.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Заборонено будь-якому державному реєстратору прав на нерухоме майно вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією ( в тому числі перереєстрацією) прав на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 52 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.

11.02.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, зокрема, витребувано від Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори: інформацію щодо спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 65274303, а саме: скільки спадкоємців, з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, першої черги звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , скільком спадкоємцям було видано свідоцтво про право на спадщину, чи є в матеріалах спадкової справи відмови від прийняття спадщини, чи надавала ОСОБА_2 в межах спадкової справи інформацію, що квартира за адресою АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , була придбана під час перебування у шлюбі із ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.03.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що квартира не мала статусу спільної сумісної власності, була придбана у 2011 році на етапі будівництва та оформлена 15.02.2012 за особисті кошти ОСОБА_2 , які отримані внаслідок продажу іншої нерухомості. Відповідачка до вступу у шлюб, а саме з 1985 року мала у власності квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яку приватизувала на себе та продала 22.03.2008 за 347690 грн. Частину цих коштів у розмірі 175 тисяч грн відповідачка сплатила пайові внески за квартиру у смт. Пісочин, яку придбала на етапі будівництва у 2006 році та продала вже після введення в експлаатацію у 2011 році за ті ж 175 тис. грн. Кошти, які залишились від продажу цих квратир, приблизно 60 тис. доларів США, були витрачені на придбання квартири АДРЕСА_4 та її ремонт. Отже, фактично джерелом походження коштів на придбання спірної квартири є особисті кошти ОСОБА_2 , які не були спільним майном подружжя та не були набуті під час шлюбу. Ці обставини виключають право власності спадкоємців ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_4 . Отже, спірна квартира була особистою приватною власністю відповідачки.

28.05.2021 позивачем ОСОБА_4 подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено шлюб 20.04.2002. У відзиві ОСОБА_2 зазначає, що спірне майно придбано за її особисті кошти, після продажу квартири АДРЕСА_5 , однак договір купівлі- продажу від 22.03.2008 свідчить, що ця квартира належала ОСОБА_2 з 16.04.2007, документ, що підтверджує право власності на майно є свідоцтво про право власності , видане 16.06.2007.На час придбання квартири відповідач вже перебувала у шлюбі з батьком позивача. Окрім того, надані ОСОБА_2 документи не свідчать про те, що відповідачка сплачувала пайові внески за квартиру у смт. Пісочин саме отриманими коштами від продажу квартири по АДРЕСА_3 або будь- якими іншими особистими коштами. Отже, квартиру по АДРЕСА_6 ОСОБА_2 придбала, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_6 , таким чином це майно є спільною сумісною власністю подружжя, і розпоряджалась ним ОСОБА_2 , як спільним майном із дозволу чоловіка. У договорі купівлі- продажу квартири у смт. Пісочин зазначено, що договір укладається за згоди ОСОБА_6 , як чоловіка продавця. У договір про наміри від 18.08.2011 купівлі продажу квартири АДРЕСА_7 зазначено, що сторони гарантують присутність подружжя при укладенні угоди або надання нотаріально посвідченої заяви від будь- кого з подружжя про згоду на придбання об`єкту нерухомості. Таким чином, ОСОБА_2 , придбаючи майнові права на спірну квартиру здійснювала розпорядження спільною власністю подружжя із згоди свого чоловіка, що також свідчить про те, що майно перебувало у спільній сумісній власності.

02.06.2021 представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано заперечення на відповідь на відзив, у якій зазначено, що доказами у справі спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя. До суду надана низка документів, які свідчать про те, що джерелом коштів для купівлі спірної квартири по пр. Перемоги є особисті кошти ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в суді.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 у судовому засіданні спочатку в залі судового засідання, а у подальшому у режимі відеоконференції, підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві. У подальшому відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Представник третьої особи Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від завідувача нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Третя особа приватний нотаріус Горішний Є.В. у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , яке видане Палоцом новонародженних (а.с.16).

18.11.2000 позивач ОСОБА_4 уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 та копією паспорту позивача (а.с. 9-14, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №322 та копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , яке видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 23,181).

27.01.2020 та 10.03.2020 ОСОБА_4 звернулась з заявою до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 (а.с. 24,25).

У заяві від 10.03.2020 ОСОБА_4 зазначила, що після смерті батька залишилось спадкова майно: однокімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_1 (зареєстрована за померлим та здобута у спадок від батька), двокімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_2 (квартира придбана 15.02.2012 під час шлюбу померлого з його дружиною. Зареєстрована на його дружину ОСОБА_9 ), автомобіль Рено, державний номер НОМЕР_4 (автомобіль придбаний 05.12.2013 під час шлюбу померлого з його дружиною , зареєстрована за померлим), грошових вкладів у відділеннях та коштів на карткових рахунках, зареєстрованих на ім`я померлого у банку АТ КБ «ПриватБанк». У заяві також зазначено, що крім ОСОБА_4 , спадкоємцем першої черги є дружина померлого ОСОБА_2 (а.с. 25).

З листа завідувача Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори від 04.03.2021 №431/02-14 вбачається, що нотаріальної конторою, після померлого ОСОБА_6 заведено спадкову справу №736/2019. 20.12.2019 заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про прийняття спадщини подала дочка померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про прийняття спадщини подала дочка померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 видано свідоцтво про право власності дружині померлого ОСОБА_2 на 1/2 частку в праві спільної власності на автомашину на 1/2 частку грошових вкладів. 23.07.2020 видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого ОСОБА_2 на 1/2 частку в праві спільної власності на квартиру, 1/4 частку в прав спільної власності на автомашину та 1/4 частку грошових вкладів, 10.09.2020 видано свідоцтво право на спадщину за законом видано дочці померлого ОСОБА_4 на 1/2 частину в праві спільної власності на квартиру, 1/4 частку в праві спільної власності на автомашину та 1/4 часту грошових коштів. Відомостей щодо квартири за адресою АДРЕСА_2 не надавалось. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило. Інших свідоцтв на спадщину не видавалось (а.с. 72).

Як зазначає позивач за життя батькові на праві спільної сумісної власності подружжя належала квартира за адресою АДРЕСА_2 , оскільки вона була придбана у період шлюбу із ОСОБА_2 , але право власності на квартиру було зареєстровано лише на ОСОБА_2 .

З копії паспорту померлого ОСОБА_6 вбачається, що 20.04.2002 останній зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Аналогічні обставини підтверджуються витягом з актового запису (а.с. 20,182).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2019 №192961445 підтверджується, що свідоцтво на право власності на спірну квартира АДРЕСА_4 видано 15.02.2012 виконавчим комітетом Харківської міської ради. 22.02.2012 прийнято рішення про державну реєстрацію та цього ж дня внесено запис про приватну власність на квартиру за ОСОБА_2 (а.с. 172 зворотна сторона).

Тобто, квартира АДРЕСА_4 придбана ОСОБА_2 у період шлюбу з ОСОБА_6 .

За правилами ч. 1, 2 ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні приписи містяться і у ч.3 ст.368 ЦК України.

При цьому ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отже, квартира АДРЕСА_4 , яка придбана ОСОБА_2 у період шлюбу з ОСОБА_6 , відповідно до приписів ст. 60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_2 , 13.12.2019 уклала договір дарування , відповідно до якого остання подарувала квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_5 (а.с. 166).

13.12.2019 ОСОБА_5 , на підставі договору дарування, зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_5 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2021 №243133114 (а.с. 26-27).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1226 ЦК України - частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах

Як передбачено ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 є спадкоємицею першої черги після смерті батька ОСОБА_6 .

Згідно з частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 .

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно зі статтею 717ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Укладаючи договір дарування ОСОБА_2 зазначила, що майно, а саме квартира АДРЕСА_4 на момент укладання договору нікому іншому не належить (а.с. 168, 175).

З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 довела позовні вимоги, а саме що договір дарування , укладений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , є недійсним, оскільки укладений ОСОБА_2 у порушення норм СКУкраїни та ЦК України.

Отже, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору дарування.

При цьому, судом, на виконання вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц (провадження № 61-43510сво18), відповідно до якої при розгляді спорів про відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя слід передусім визначитись з об`єктом, тобто з тим, що відчужується. Предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог статті 362 ЦК України про переважно право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Договір дарування спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому.

Доводи ОСОБА_2 , що квартира не мала статусу спільної сумісної власності, була придбана у 2011 році на етапі будівництва та оформлена 15.02.2012 за особисті кошти ОСОБА_2 , які отримані внаслідок продажу іншої нерухомості, спростовані дослідженими доказами у судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки судом визнано договір дарування, на підставі якого прийнято рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на спірну квартиру, визнано недійсним, рішення державного реєстратора підлягає скасуванню, з наступним припиненням права власності ОСОБА_5 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.08.2022 у справі №450/441/19.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів. Відповідно до квитанції №202410040 від 05.02.2021 за позовні вимоги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816 грн (а.с.8) та відповідно до квитанції №202410039 від 05.02.2021 за пред`явлення заяви про забезпечення позову ОСОБА_4 сплачено судовий збір у розмірі 454 грн (а.с. 37), тобто у загальній сумі позивачем сплачено 2270 грн, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1135 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 158, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України ст. ст. 215, 369, 369, 717, 1216, 1218, 1226, 1261 ЦК України, ст. ст. 60,61 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Горішний Євгеній Вікторович, Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора задовольнити.

Договір дарування квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , від 13.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1754, укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнати недійсним.

Рішення державного реєстратора Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Горішного Євгенія Вікторовича від 13.12.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексним номер 50215125 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 , на підставі договору дарування від 13.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішним Є.В., зареєстрований в реєстрі за №1754 скасувати, припинивши право власності ОСОБА_5 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 34639903.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору по 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн з кожного.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2022.

Сторони:

Позивач- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована АДРЕСА_8 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований АДРЕСА_2

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД