РІШЕННЯ

Іменем України

08.08.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів (грошових коштів) -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти безпідставно отриманої допомоги з безробіття в сумі 86 705, 30 гривень та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи і йому надано статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку як безробітній ОСОБА_2 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 08.07.2019 року по 01.07.2020 року в сумі 86705, 30 гривень.

В заяві про надання статусу безробітнього від 01.07.2019 р. ОСОБА_2 підтвердила, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено, а також, що ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітнього та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітнього та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та засвідчив особистим підписом.

Так, позивачем з`ясовано, що відповідачка під час реєстрації та набутті статусу безробітнього 01.07.2019 року та період перебування на обліку як безробітня, мала призначену та отримувала пенсію за вислугу років, про що не повідомила.

У зв`язку з чим, Львівський міський центр зайнятості скерував відповідачу повідомлення про відшкодування коштів в сумі 86 705,30 гривень, однак відповідач його проігнорувала. Оскільки відповідач добровільно не повернув кошти у розмірі 86 705,30 гривень, а тому змушені звернутись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задоволити.

27 червня 2022 року на адресу суду поступили додаткові пояснення від Львівського міського центру зайнятості, які мотивовані тим, що відповідно до довідки ГУ ПФУ у Львівській області відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 26.11.2020 року №2442 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб» звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_2 пенсія за вислугу років була призначена з 13.06.2019 року.

Отже, відповідачка знала, що має призначену пенсію за вислугу років, а відтак мала дохід.

Так, набуття ОСОБА_2 права на пенсію за вислугу років є обставиною, яка впливає на виплату допомоги по безробіттю.

На підставі вищевикладеного, просить заявлені позовні вимоги задоволити.

19 липня 2022 року на адресу суду поступив відзив, який мотивований тим, що 12 червня 2019 року вона звільнилася із Західного територіального управління Національної гвардії України за станом здоров`я. В Пенсійний фонд ОСОБА_2 зазначає, що не зверталася, так як 10 липня 2019 року мала проходити медичну комісію МСЕК на призначення інвалідності. 24 липня 2019 року остання отримала статус інваліда 3 групи. Ці документи були надані центру зайнятості.

Пенсія призначається із наступного дня після звільнення, не залежно від дня звернення.

Так, відповідачка зазначає про те, що вона надала своє пенсійне посвідчення центру зайнятості, проте і надалі отримувала виплати та їй пропонувалися вакантні посади з урахуванням обмежених можливостей по інвалідності.

02 серпня 2022 року на адресу суду поступили додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, які мотивовані тим, що лише 24 липня 20219 року відповідачка звернулася до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Так, одразу, після призначення пенсії, відповідачка зазначає про те, що вона звернулася до Львівського міського центру зайнятості та надала останнім пенсійне посвідчення. Після чого позивач продовжував здійснювати виплату по безробіттю через інвалідність.

Лише через пів року після зняття з обліку центр зайнятості відповідачки, позивач виявив, що виплати була незаконна.

03.08.2022 на адресу суду поступила відповідь на відзив від Львівськогоміського центру зайнятості, яка мотивована тим, відповідачка під час реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку як безробітня не повідомляла центру зайнятості таку інформацію як отримання права на призначення пенсії за вислугу років з 13.06.2019 р.

04 серпня 2022 року через канцелярію суду представником позивача долучено особову справу за №00025 відносно ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, та просила такі задоволити. Крім того зазначила про те, що всі документи, які надаються особо, що перебуває на обліку, не реєструються через канцелярію, лише у руки працівнику, який веде справу. Більше того, наголосила на тому, що відповідачка не подавала інформації про те, що вона отримує пенсію за вислугою років.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, зазначивши про те, що вона надала достовірні відомості позивачу при поданні заяви так і в подальшому надала відомості про виплату пенсії. Таким чином вважає, що вона не порушила ст. 45 ч.1 п.9 Закон України «Про зайнятість населення» та не мала умислу у невиконанні свої обов`язків. Крім того, зазначила про те, що позивач долучив неактуальне пенсійне посвідчення. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

За ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Фонд уповноважений стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку, як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За змістом п. 18 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є: проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до п.п. 2-6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року N 60/62 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені у документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної, до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником відповідного центру зайнятості.

Центри зайнятості під час проведення перевірки взаємодіють з органами державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, державними реєстраторами, управліннями праці та соціального захисту населення, відділами (управліннями) субсидій шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом та під час роботи закордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами, ведення особистого селянського господарства тощо.

Порядок обміну інформацією між зазначеними органами та центрами зайнятості визначається Мінпраці, Державною податковою адміністрацією та Пенсійним фондом України за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння з відомостями органів Державної податкової адміністрації, Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, державних реєстраторів, управлінь праці та соціального захисту населення, відділів (управлінь) субсидій; використання даних перевірок цих органів, Держнаглядпраці, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних безпосередньо на підприємствах, в установах та організаціях у порядку, встановленому законодавством.

У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п. 7 цього Порядку.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що відповідачка безпідставно набула статус безробітного та перебувала на обліку як безробітня, виходячи з того, що остання з 13.06.2019 року отримувала пенсію за вислугою років.

Так, суд звертає увагу на те, що позивачка була звільнена із роботи, а саме із Західного територіального управління Національної гвардії України за станом здоров`я 12 червня 2019 року. Даний факт підтверджується витягом із Наказу №153 від 12.06.2019 року.

01 липня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву у Львівський міський центр зайнятості про надання статусу безробітної та цього ж дня стала на облік.

Так, суд звертає увагу на те, що позивач зобов`язаний був перевірити достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення.

Судом встановлено, що в акті №111 про розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зазначено про те, що робоча група з розслідування страхових випадків дійшла до висновку, що ОСОБА_2 при реєстрації у Львівському МЦЗ не повідомила, що отримує пенсію за вислугу років з 13.06.2019 року. (акт №111 наявний у матеріалах особової справи за №00025 відносно ОСОБА_2 ).

Суд стверджує про те, що відповідачка надала правдиву інформацію в свої заяві від 01.07.2019 р. про те, що вона не отримує пенсію на пільгових умовах за вислугою років, так як ОСОБА_2 звернулася в Пенсійний фонд із заявою про нарахування пенсії 24 липня 2019 року, якій призначили виплати з наступного дня після звільнення. 04 вересня 2019 року відповідачка перший раз отримала пенсію, що підтверджується випискою із банку.

Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

У статті 1215 ЦК України, передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та в постанові від 08.11.2018 у справі № 591/7080/16-ц.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Судом встановлено, що позивач не довів належними та допустимими доказами подання відповідачем недостовірних даних, чи неповідомлення, приховання відомостей щодо наявності пенсійних виплат.

Крім того, суд звертає увагу, що пенсійне посвідчення, надане позивачем, видане після закінчення перебування відповідачки на обліку як безробітньої.

Суд наголошує на тому, що саме на позивачу лежить обов`язок доведення протиправних дій відповідача, що зумовили неправомірну виплату коштів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову за недоведеністю тих обставин, на які позивач покликається.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,260,274,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих коштів (грошових коштів) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.08.2022 р.

Суддя Ванівський Ю.М.