Справа № 301/826/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Косаковського Валентина Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 15 вересня 2021 року (у складі судді Золотаря М.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Білківська сільська рада, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у квітні 2021 р.

Просила визнати недійсним заповіт від 23.12.2002 р. № 25, складений ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог указала, що вона є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав у АДРЕСА_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ним був складений заповіт на невідому особу, якій заповів дворогосподарство в АДРЕСА_1 , але згодом батько позивачки скасував цей заповіт, про що у відповідній книзі Малораковецької сільської ради було зроблено запис.

Після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса з метою відкриття спадщини, однак отримала інформацію, що відповідно до Єдиного реєстру заповітів і спадкових справ померлим батьком позивача складено заповіт на ОСОБА_2 від 23.12.2002 р. № 25, який зареєстровано в Малораковецькій сільській раді.

Позивач вважає цей заповіт неправомірним, оскільки їй достеменно відомо про його скасування.

Рішенням Іршавського районного суду від 15 вересня 2021 р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-заповіт № 25 від 23.12.2002 р. складений померлим ОСОБА_3 скасовано та відповідно його волевиявлення щодо такого заповіту не було вільним;

-невнесення відповідних відомостей до спадкового реєстру, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків органами місцевого самоврядування не може бути підставою для позбавлення позивача права на спадщину.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Узагальнені заперечення зводяться до того, що висновки суду першої інстанції є правильними і такими, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, та правильному застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із недоведеності та безпідставності позовних вимог.

При цьому встановив, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

При житті батько позивача 23.12.2002 р. склав заповіт на ОСОБА_2 , у якому заповідав їй все належне йому майно (а.с.87,88).

Згідно з інформаційною довідкою від 28.10.2020 р. (а.с.58-59), виданою приватним нотаріусом Ожеледою П.М., спірний заповіт є чинним.

Позивач як на підставу для задоволення позову посилається на запис у реєстраційній книзі про скасування заповіту на ОСОБА_2 (а.с.85), однак заява (новий заповіт) про його скасування відсутня.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першоїп`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 12331235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Із матеріалів справи видно, що покійним батьком позивача 23.12.2002 р. було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 (а.с.93).

Як убачається із копії реєстраційної книги 11.03.2004 р. заповіт було скасовано (а.с.91), проте відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 28.10.2020 р. заповіт від 23.12.2002 р. є чинним (а.с.58, зворот).

За приписами статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 12511252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України).

Відповідно до статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Зміна та скасування заповіту право заповідача, яке може бути здійснене тільки ним особисто. Заповідач вправі змінити чи скасувати складений ним заповіт у будь-який час, не зазначаючи при цьому причин його зміни чи скасування. Для зміни чи скасування заповіту не вимагається будь-чия згода, в тому числі осіб, призначених спадкоємцями у скасованому чи зміненому заповіті.

Заповіт може бути скасований шляхом складання нового заповіту або поданням заяви про його скасування нотаріусу, який посвідчив заповіт. Зміна заповіту можлива складанням нового заповіту, в якому заповідачем будуть скасовані чи змінені окремі розпорядження попереднього заповіту. В будь-якому випадку більш пізній заповіт скасовує попередній повністю або у частині, в якій він йому суперечить. Якщо раніше складеним заповітом спадкодавець розпорядився лише частиною майна, а більш пізнім заповітом розподілив його іншу частину, то такі заповіти після смерті заповідача будуть чинними обидва.

В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 р. у справі № 140/2051/18 (провадження № 61-6140св20) зазначено, що відповідно до частин першоїтретьої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт; заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт; заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить; кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що попри наявність запису у реєстраційній книзі про скасування заповіту, у Спадковому реєстрі станом на 28.10.2020 р. міститься інформація про чинність заповіту, тобто позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що заповіт, складений її батьком 23.12.2002 р., скасований.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, за результатами розгляду апеляційних скарг і відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скарги без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Косаковського Валентина Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Іршавського районного суду від 15 вересня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 05 серпня 2022 р.

Судді: