Справа № 462/8494/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

14 вересня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді - Гедз Б. М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В. Я.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про вирішення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності відмовлено повністю.

19.08.2022 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду письмову заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За наведеного, вбачається, що виклик сторін у справі для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим, а тому суд вважає за можливе провести розгляд заяви відповідача ОСОБА_1 без виклику сторін та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи заяви та долучені докази на підтвердження викладених в заяві обставин, оглянувши матеріали цивільної справи № 462/8494/21, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що до закінчення судових дебатів представником відповідача адвокатом Котовщиковим Р. А., відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, повідомлено суд шляхом подання письмової заяви про подання доказів про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Також встановлено, що в силу положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідачем ОСОБА_1 своєчасно подано суду відповідну заяву про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Стороною позивача заперечень щодо попереднього розрахунку розміру судових витрат та заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу не подано.

Поруч з цим, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Однак процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Висновками, викладеними Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18 визначено обов`язковий перелік документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, такими документами є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, зокрема визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із договору від 21 січня 2022 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Гаталяком М. Я. договору про надання правової допомоги, додатку до договору № 1 від 21.01.2022 року до Договору замовлення № 1 щодо надання юридичних послуг та додатку № 2 від 27.01.2022 року до Договору актом приймання передачі № 1 сторонами було погоджено порядок та види надання послуг професійної правничої допомоги та тарифи наданих послуг.

Відповідно до акта приймання-передачі № 1 від 27 січня 2022 року підтверджено факт надання адвокатом Гаталяком М. Я. наступних робіт: усні консультації 21.01.2022 та 24.01.2022 року по 30 хв. кожна 1 000 грн, вивчення судової практики 4 000 грн, складання відзиву на позовну заяву 6 000 грн., всього на суму 11 000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 27.01.2022 року ОСОБА_1 на виконання договору від 21.01.2022 року та акта приймання-передачі № 1 від 27.01.2022 року сплачено 11 000,00 грн.

Як вказує у постанові № 607/4341/20 від 23.06.2022 року Верховний Суд чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

За наведеного, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, факт надання правничої правової допомоги ОСОБА_1 в межах цивільної справи № 462/8494/21 адвокатом Гаталяком М. Я. підтверджено належними та допустимими доказами.

Разом з тим, заявник також покликається на те, що у зв`язку із мобілізацією до Збройних Сил України адвоката Гаталяка М. Я. 20.06.2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ЗахідЛекс» укладено договір № 1 про надання правничої (правової допомоги), на підставі якого інтереси відповідача у справі надалі представляв адвокат Котовщиков Р. А.

Додатком № 1 до договору № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 20.06.2022 року сторонами погоджено порядок, строк, умови та розмір виплати гонорару виконавцю, зокрема: ознайомлення з наданими замовником оригіналами та копіями документів, які стосуються судової справи № 462/8494/21, ознайомлення з матеріалами даної судової справи, написання пояснень та заяв з процесуальних питань у розмірі 5 000 грн., підготовка та представництво адвокатами інтересів замовника у суді у розмірі 1 000 грн за одне призначене судове засідання.

Актом приймання-передачі виконаних послуг від 15 серпня 2022 року підтверджено надання виконавцем АО «ЗахідЛекс» замовнику ОСОБА_1 правової допомоги: ознайомлення з наданими замовником оригіналами та копіями документів, які стосуються судової справи № 462/8494/21, з матеріалами справи № 462/8494/21, написання пояснення від 08.07.2022 року вартістю 5 000 грн, та підготовку і представництво адвокатом Виконавця Котовщиковим Р. А. інтересів Замовника у двох судових засіданнях у справі 14.07.2022 року та 12.08.2022 року вартістю по 1 000 грн за кожне судове засідання, що разом становить 7 000 грн.

Однак, окрім акта прийому-передачі наданих адвокатом Котовщиковим Р. А. послуг правової допомоги заявником не долучено жодних доказів на підтвердження сплати отриманих ним послуг.

В свою чергу, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За встановлених обставин, із врахуванням, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.08.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 відмовлено, беручи до уваги вимоги положення п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, суд приходить до висновку, що з позивача підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 підтверджені ним витрати на правову допомогу у розмірі 11 000,00 грн., а тому заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про вирішення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя (підпис) Б. М. Гедз З оригіналом згідно

Суддя Б.М.Гедз