Справа №443/627/21
Провадження №2/443/55/22
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі), у якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за заповітом, яке складається з житлового будинку та господарських споруд згідно технічного паспорту від 09.06.2020, що розташовані в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що у АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.09.1989, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 . Станом на 30.06.1990 в будинку були зареєстровані: голова двору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер член колгоспного двору батько ОСОБА_6 . 13.12.2004 ОСОБА_6 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_1 . Після його смерті позивачка фактично вступила у володіння часткою померлого батька, відтак її частка у майні після спадкування становить 2/7 усього майна колгоспного двору. Її мати написала заяву про відмову від належної їй обов`язкової частки у майні колгоспного двору після смерті чоловіка на її користь, у зв`язку з чим вона претендує на 3/7 частки усього майна. 1/7 частка колгоспного двору належить ОСОБА_4 , який є колишнім чоловіком, проте рішенням Жидачівського районного суду від 02.07.2002 виселено із житлового будинку, у зв`язку з чим останній втратив власну 1/7 частку майна колгоспного двору. У зв`язку з цим вона претендує на 4/7 частки усього майна. ОСОБА_5 за даними будинкової книги знятий з реєстрації за адресою успадковуваного майна 25.12.1992 в строки, встановлені ЦК УРСР, участі в утриманні колгоспного двору не брав, тому втратив власну 1/7 частку. ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , які є її дітьми, відмовилися від належних їм часток у майні колгоспного двору на її користь, таким чином вона претендує на 7/7 частки усього майна. У спадкове майно входить нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_2 . При зверненні до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з віднесенням майна до колгоспного двору і вона не є останнім його членом.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Треті особи правом на подання пояснень не скористалися.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову в повному обсязі.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подали.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.56-57, 67-68), заяву щодо зупинення провадження у цивільній справі (а.с.83-84), клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (а.с.110-111).

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову в повному обсязі (а.с.52-53).

Відповідачкою ОСОБА_3 подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову в повному обсязі (а.с.54-55).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.46-47).

Ухвалою підготовчого засідання від 01.06.2021 відкладено підготовче засідання та визнано потрібним, щоб позивачка ОСОБА_1 дала особисті пояснення (а.с.60-61).

Ухвалою підготовчого засідання від 11.08.2021 залучено до участі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.69-71).

Ухвалою підготовчого засідання від 22.10.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.78).

Ухвалою підготовчого засідання від 23.12.2021 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлої відповідачки ОСОБА_7 (а.с.86-87).

Ухвалою від 13.06.2022 поновлено провадження у справі (а.с.94).

Ухвалою підготовчого засідання від 18.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.101-102).

Ухвалою судового засідання від 05.09.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.118).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.01.1984 (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27.07.1989, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради №210 від 20.07.1989 (а.с.11).

За змістом будинкової книги по належного ОСОБА_6 будинковолодінню АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 зареєстровані у цьому володінні з 03.01.1990. ОСОБА_5 знятий з реєстрації у цьому домоволодінні з 25.12.1992, а ОСОБА_4 з 01.03.2001 (а.с.19-22)

Згідно з Витягом з погосподарської книги с.Вибранівка №236 від 30.03.2020, будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 рахується за громадянами: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 . Господарство відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» (а.с.12).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 02.07.2002 ОСОБА_4 виселено із житлового будинку, який знаходиться у с. Бринці Церковні Жидачівського району і належить на праві власності ОСОБА_6 без надання йому іншого житла (а.с.18).

13.12.2004 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заповіли все належне їм майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їм на день смерті, і на що вони за законом матимуть право дочці ОСОБА_1 (а.с.14, 112).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Бринці-Церковні Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.11.2005 (а.с.13).

Довідкою ВК Ходорівської міської ради №283 від 21.05.2020 встановлено, що ОСОБА_6 дійсно був прописаний і постійно проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила 30.10.2005. Господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_6 . Спільно з ним на день його смерті були зареєстровані та постійно проживали: дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_4 , онук ОСОБА_2 , онука ОСОБА_8 У Вибраннівській сільській раді посвідчено заповіт від ОСОБА_6 в користь дочки ОСОБА_1 , який на день смерті заповідальника не змінювався і не скасовувався (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 21.10.2016, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 21.10.2016 у Миколаївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.26).

ОСОБА_7 заявами від 21.05.2020, 29.05.2020 повідомила, що спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона не приймає і на її оформлення не претендує, відмовляється від належної їй обов`язкової частки в спадщині. Не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом дочці ОСОБА_1 . Також, вона відмовилася від належної їй частки в колгоспному дворі, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в користь дочки ОСОБА_1 (а.с.16, 17).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 07.08.2020, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано 15.01.2022 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівської області, актовий запис №1 (а.с.24).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми заявами відмовилися від належної їм частки в колгоспному дворі, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в користь матері ОСОБА_1 (а.с.25, 27)

Постановою Жидачівської ДНК від 01.06.2020 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_6 , оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.35)

З технічного паспорта від 09.06.2020 вбачається, що в АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (літньою кухнею «Б», сараєм «В», вбиральнею «Г», сараєм «Д», хвірткою №1, воротами №2, огорожею №3, криницею К) (а.с.28-34)).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Бринці-Церковні Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.11.2021 (а.с.85).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області від 15.11.2021, ОСОБА_1 є спадкоємцем на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.113).

Згідно з листом приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Подвадцятника І.М. від 27.05.2022, ним відкрита спадкова справа за заповітом №156/2021 від 15.11.2021. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 згідно заповіту від 13.12.2004 за Р№179, спадщину прийняла. Згідно заяви про прийняття спадщини інших спадкоємців не має (а.с.92).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з належністю житлового будинку до суспільної групи «колгоспний двір», наявністю декількох членів колгоспного двору, які не втратили право на частку у ньому, та наміром позивачки визнати за нею право власності на весь зазначений житловий будинок.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), Закон України «Про власність» (далі Закон № 697-XII), Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, відповідно до положень частини 1 статті 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з приписами частини 2 статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

За змістом частини 1 статті 17 Закону № 697-XII, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У власності осіб, що ведуть селянське (фермерське) господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними (стаття 18 Закону № 697-XII).

Згідно з приписами частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Нормою частини 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до приписів частини 1-4 статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (частина 3 статті 53 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 27.10.2021 в справі № 598/2190/18 зазначив, що 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

У постанові від 17.04.2018 в справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У постанові від 24.03.2021 в справі № 1316/364/12 Верховний Суд зазначив, що за відсутності відповідної заяви позивача про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3, суд не вправі був самостійно змінити його процесуальний статус з третьої особи на відповідача. Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків. Незалучення до участі у справі ОСОБА_3 як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, тобто вирішення спору за неналежного суб`єктного складу відповідачів є підставою для відмови у задоволенні позову.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 і станом на 15.04.1991 ці ж особи залишалися бути зареєстрованими у вказаному будинку.

Сторона позивачки, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що усі частки у майні колгоспного двору, до якого входить житловий будинок АДРЕСА_1 , перейшли до неї, оскільки: батько ОСОБА_6 заповів їй все належне йому майно (у тому числі свою частку у цьому колгоспному дворі); ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 відмовилися від своїх часток у колгоспному дворі на її користь; її колишній чоловік ОСОБА_4 втратив свою частку у колгоспному дворі, оскільки рішенням суду від 02.07.2002 був виселений із житлового будинку; ОСОБА_5 також втратив свою частку у колгоспному дворі, так як був знятий з реєстрації за адресою успадковуваного майна 25.12.1992 і участі в утриманні колгоспного двору не брав.

Надаючи оцінку аргументам позивачки, суд зазначає, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Таким чином, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що у житловому будинку АДРЕСА_1 , який відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, станом на 15.04.1991 були зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 . Фактичних даних, які б свідчили про те, що хтось із цих осіб втратив право на частку у майні колгоспного двору, матеріали справи не містять. Більше того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка визнає обставину належності кожному із цих осіб частки (1/7) у майні цього двору.

Отже, саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 набули право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Суд зауважує, що відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Суд наголошує на тому, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У цій справі, з огляду на предмет спору визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, належними відповідачами є живі члени цього колишнього колгоспного двору, якими є: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки ці особи набули право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Однак, позивачка визначила відповідачами лише ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом ухвалою підготовчого засідання від 01.06.2021 визнавалося потрібним, щоб позивачка дала особисті пояснення щодо залучення до участі у справі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їхнього процесуального статусу, однак у клопотанні від 09.08.2021 позивачка щодо вирішення цього питання поклалася на розсуд суду.

Суд звертає увагу на те, що залучення до участі у справі співвідповідача або заміна неналежного відповідача можливе лише за наявності відповідного клопотання позивачки, однак остання такого клопотання до суду не подала.

У цій ситуації суд скористався наданим йому процесуальним законом правом, передбаченим статтею 53 ЦПК України, залучивши до участі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Однак, суд зазначає, що за відсутності клопотання позивачки про залучення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 співвідповідачами, суд не вправі був самостійно змінити їх процесуальний статус з третьої особи на відповідачів.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд констатує, що заявлені позивачкою вимоги безпосередньо стосуються також прав та обов`язків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , оскільки вони не втратили право на частку у майні колгоспного двору та набули право спільної сумісної власності на майно цього двору. Вимоги позивачки не можуть бути розглянуті судом і вирішені у її спорі з третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, та які, в цій ситуації, мають бути залучені співвідповідачами, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення. Без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі статей 120, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 17, 18 Закону «Про власність», статей 5, 15, 16 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 13, 19, 48, 51, 81, 89, 175, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15 вересня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів