Справа № 190/894/22
Провадження №2/190/307/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 жовтня 2022 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, вказуючи, що 08 квітня 2021 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купів-іпродажу, згідно якого вона передала відповідачу кошти в розмірі 5 000 доларів США, а відповідач передав їй автомобіль марки NISSAN LEAL, 2014 року випуску та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_1 від 03.03.2020 року. Факт продажу автомобіля засвідчений в договорі підписанням двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутні під час передачі коштів за автомобіль. При цьому вони усно домовились, що кількома днями згодом оформлять всі необхідні документи та перереєструють автомобліь на неї. Однак через деякий час до неї звернулась третя особа, яка є власником купленного нею автомобіля та попросив повернути належний йому автомобіль, посилаючись на те, що він не знав, що даний автомобіль в його інтересах було продано відповідачем. У зв`язку з чим вона змушена була повернути придбаний нею автомобіль власнику, після чого звернулась до відповідача ОСОБА_2 з проханням повернути отримані ним коштів. Проте, відповідач ОСОБА_2 кошти їй так і не повернув.

У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 146250 грн. безпідставно отриманих коштів та сплачений судовий збір у розмірі 1462,50 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України/а.с.43/.

Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії договору від 08 квітня 2021 року відпвідач ОСОБА_2 передав позивачу ОСОБА_1 автомобіль NISSAN LEAL, 2014 року випуску, а ОСОБА_1 в свою чергу сплатила за даний автомобіль ОСОБА_6 5000 доларів США/а.с.9/.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Однією із рис, якою правочин відрізняється від інших юридичних фактів є те, що воля в правочинах завжди спрямована саме на встановлення, зміну, припинення тощо цивільних прав і обов`язків. Цим вони і відрізняються від юридичних вчинків, де волевиявлення не спрямоване спеціально на створення юридичних наслідків (коментар ст. 202 ЦК України).

Досліджуючи правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, суд виходить з того, що воно здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки відповідних договорів.

Згідно з положеннями зазначених нормативно-правових актів продаж транспортного засобу, який має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Відповідно до абзацу першого пункту 33 Поряду № 1388 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин,перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування,зміни їх власників,місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також кольору або марки транспортного засобу внаслідок переобладнання чи заміни двигуна або кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, недотримавшись спеціального порядку характерного при укладені договору купівлі-продажу транспортних засобів (не знявши автомобіль з обліку та не отримавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) у суду відсутні підстави для висновку, що воля сторін була спрямована саме на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що між сторонами не існувало договірних відносин, оскільки волевиявлення ОСОБА_2 , який не мав жодних повноважень на продаж автомобіля, не було спрямоване спеціально на створення юридичних наслідків.

Відповідно достатті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормамиглави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першоїстатті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з частиною першоюстатті 177 ЦК Україниоб`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зі змісту статті 1212 ЦК України ця норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Відповідно до пункту 2 частини третьоїстатті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Так судом встановлено,що ОСОБА_2 без достатньої правової підстави отримав від позивача кошти у сумі 5000 доларів США, так як не мав законних прав та підстав продавати позивачеві автомобіль та отримувати за це кошти, тому із відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 146250 грн.

При цьому, судом встановлено, що сторонами в даному випадку не було дотримано форми та порядку укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки ОСОБА_2 без достатньої правової підстави отримав від позивача кошти у сумі 5000 доларів США, то отримані відповідачем грошові кошти в рахунок купівлі-продажу автомобіля підлягають поверненню позивачу відповідно достатті 1212 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.128,141,263-265, 280-283 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 146250 ( сто сорок шість тисяч двісті п`ятдесят гривень) 00 коп. отриманих без достатньої правової підстави та сплачений судовий збір у розмірі 1462,50 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса