Справа № 308/8306/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

18.07.2019 позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» в особі Голови правління Качко В.С. звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просила стягнути з останніх солідарно заборгованість за договором кредиту-поруки №358/1 від 21.09.2007 в сумі 81526, 94 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.09.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 й поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту-поруки № 358/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, зі сплатою відсотків за користування ним (річний процент - 45%), терміном на 24 місяців, з 21.09.2007 по 20.09.2009. Зазначено, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 останній платіж по кредиту був здійснений 13.11.2008 в сумі 600 грн. Кредитна заборгованість станом на 07.06.2019 згідно з договором кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 складає 81526, 94 грн., з яких по тілу кредиту 14162, 74 грн., по відсотках за користування кредитом 67364, 2 грн. Відсотки за користування кредитними коштами (тіло кредиту 14162, 74 грн.) за період з 12.11.2008 по 07.06.2019 становлять 3858 днів: 3858 днів * 14162, 74 грн. * 45 % / 365 = 67364, 2 грн. Вказано, що відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання (п. п. 1.1, 2.2, 2.3, договору). Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з договором кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 (п. п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями позичальника ОСОБА_1 - не виконали своїх обов`язків, визначених п.п. 5.2-5.3 договору, чим солідарно з позичальником відповідають перед спілкою за його зобов`язаннями. Зауважено, що за умовами договору кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 (п. 8.1) сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності, а відповідно до п. 5.1 договору поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Поручитель поручається також своїм вкладом (у разі наявності) у спілці у повному обсязі та надає спілці право при тримання зазначеного вкладу. Вказано, що позичальник ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були ознайомлені з умовами договору кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007, а саме п. п. 1.3, 2.2., 2.3., 2.4.,3.2., 4.4.-4.5., 5.1, 8.1, ознайомлені і згідні з умовами надання кредиту, в яких, зокрема, строк позовної давності встановлений тривалістю в десять років, вказані умови підтверджені підписами відповідачів на кожному аркуші вищевказаного договору кредиту-поруки і кожний з відповідачів отримав примірник даного договору.

17.10.2019 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив, в якому він заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень посилаються на те, що договір не укладав, спірний договір не підписував, кошти не отримував, щомісячні платежі на погашення заборгованості за кредитом не здійснював. Зазначає, що вважає себе потерпілим від шахрайських дій.

31.10.2019 представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи відзиву є необґрунтованими.

Сторони в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявні відзив та відповідь на відзив, в яких висловлено їх позицію щодо розглядуваного позову.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 КУпАП у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

З договору кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 видно, що 05.09.2008 між кредитором Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 укладено відповідний договір кредиту-поруки на отримання кредиту у сумі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 45% річних, терміном на 24 місяців, з 21.09.2007 по 20.09.2009. У забезпечення виконання договору кредиту-поруки між кредитором та позичальником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виступили поручителями ОСОБА_1 у вказаному зобов`язанні за своєчасне та повне виконання ним свого обов`язку за договором.

Умовами договору кредиту-поруки передбачено наступне: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним (п. 5.1); поручитель зобов`язується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобов`язань за договором (п. 5.2) і має право самостійно виконати зобов`язання позичальника з отриманням у цьому разі права зворотної вимоги до позичальника та звільненням від сплати штрафних санкцій, додаткових відсотків, упущеної вигоди, викликаних невиконанням позичальником своїх зобов`язань, які за цих умов покладаються на позичальника (п. 5.3); позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1).

Додатком «А» до договору кредиту-поруки (таблиця розрахунку кредиту) передбачено графік щомісячних платежів, починаючи з 21.10.2007 і, закінчуючи 21.09.2009.

З картки платежів по гривневому кредиту видно, що заборгованість згідно з договором кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 (розрахунку боргу) станом на 07.06.2019 становить суму у 81526, 94 грн., з яких по тілу кредиту 14162, 74 грн., по відсотках 67364, 2 грн.

З картки платежів по гривневому кредиту видно, що останній за часом платіж на погашення заборгованості за договором кредиту-поруки здійснено 13.11.2008 у загальній сумі 600 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 711/6227/14-ц.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості борг за процентами за період з 21.09.2007 по 13.11.2008 склав 0 грн. Станом на 07.06.2019 сума процентів становить 97364, 2 грн. Проценти за період з 21.09.2009 по 07.06.2019 нараховані після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Відтак, з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду, нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

В межах розгляду даного позову на виконання ухвали суду Закарпатським НДЕКЦ проведено судову почеркознавчу експертизу та надано висновок експерта №СЕ-19/107-22/1683-ПЧ від 06.04.2022, за яким підпис у графі «Позичальник» договору кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Належною формою для договору про надання банківських послуг згідно з положеннями ст. 1055 ЦК України є письмова форма, яка передбачає підписання угоди. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

У ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Разом з тим, згаданим положенням Закону договір кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 не відповідає, оскільки за вищевказаним висновком експерта підпис у графі «Позичальник» спірного договору виконаний не ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність волевиявлення останнього на укладення цього договору.

Висновок експерта у розглядуваній справі суд вважає таким, що відповідає вимогам ст. 76 ЦПК України, тобто є належним та допустимим доказом по справі, протилежного в ході розгляду заявлених позовних вимог не встановлено.

Представник Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» не клопотав про призначення судової експертизи, зокрема повторної чи додаткової, для спростування твердження ОСОБА_1 про не підписання ним договору.

З огляду на вказане, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки немає правових підстав для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за договором, який таким не підписувався.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З вказаних положень Закону вбачається, що договір поруки має додатковий до кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

Враховуючи, що договір кредиту-поруки № 358/1 від 21.09.2007 суд вважає неукладеним, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог й до поручителів, так як виконання їх обов`язку є похідним від основного зобов`язання позичальника перед банком.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі суд зазначає наступне.

При зверненні з розглядуваним позовом Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» в особі Голови правління Качко В.С. подала клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на те, що при зверненні до суду судовий збір Перечинською районною кредитною спілкою «Тур`я» не сплачено, суд вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі, яка підлягала сплаті при зверненні до суду з розглядуваним позовом, стягнути з позивача на користь держави.

Окрім цього 23.08.2022 адвокат Міщенко О.О. подала до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати, понесені ним на проведення експертного дослідження.

Відповідно до ч. 4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 13,76,81,89,141,223,258,263-265,273,280-284,289,354,355 ЦПК України, ст.ст. 509,526,554,610-612,625,629,1048-1050,1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованість за договором № 358/1 від 21.09.2007 в сумі 81526, 94 грн. залишити без задоволення.

Стягнути з Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (, місцезнаходження м. Ужгород, вул. Фединця, 62) на користь держави 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

Стягнути з Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (, місцезнаходження м. Ужгород, вул. Фединця, 62) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати за проведення експертизи в сумі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 24 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов