Номер провадження: 22-ц/813/1141/22
Справа № 500/1990/18
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Цюри Т.В., Сегеди С.М.

За участю секретаря - Дерезюк В. В.

Представника позивача- ОСОБА_1

розглянула у судовому засідання м. Одеса в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5

-про повернення сум авансу,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про повернення грошових коштів.

Зазначила,що 14.10.2014 року вона та її чоловік - ОСОБА_6 з метою придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_1 передали ОСОБА_3 16 500,00 доларів США.

ОСОБА_3 на підтвердження отримання коштів грошей написав розписку.

Впродовж 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за допомогою своїх родичів оплатили необхідні для придбання квартири АДРЕСА_1 гроші у розмірі 10 000,00 доларів США.

У квітні 2017 року між подружжям ОСОБА_4 і ОСОБА_2 припинились шлюбні відносини.

13.02.2018 року ОСОБА_3 , як на її думку, у зговорі зі ОСОБА_4 навмисно оформили договір купівлі-продажу квартири з іншою особою ОСОБА_5 , з метою запобігання поділу квартири між подружжя нею та ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 повинен повернути їй половину грошових коштів, які були передані згідно розписки, а саме 8 250,00 доларів США в національній валюті, просила задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 27 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про повернення грошових коштів - відмовлено.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги районний суд виходив з доведеності того факту, що ОСОБА_3 повернув ОСОБА_4 отриману авансову суму 16 500,00 доларів США, в зв`язку з неукладення докового купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до розписки від 14.10.2014 року.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 213 239,88 грн, що еквівалентно 8250 доларів США та судові витрати посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що гроші в розмірі 16 500 доларів США передані відповідачеві є спільною сумісною власністю подружжя. Між ОСОБА_3 і ними існувало солідарне зобов`язання. ОСОБА_3 08.08.2018 року передав за своєю ініціативою усі гроші одному ОСОБА_4 , який відмовляється передати їх позивачці.

Одночасно посилається на те, що з 11.07.2018 року ОСОБА_3 отримав вимогу від неї про повернення коштів, а тому у нього відпало право повернути усі гроші одному з солідарних кредиторів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Арнаут А.Г. просить апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що 08 серпня 2018 року грошові кошти в розмірі 16500 доларів США отримані ним за розпискою від 14 жовтня 2014 року повернуті тій особі яка їх передавала- ОСОБА_4 у зв`язку з відмовою від придбання квартири АДРЕСА_1 .

Посилання на те, що між позивачкою у нього виникло солідарне зобов`язання не відповідає вимогам ст.541 ЦК України оскільки ніяких договорів він з позивачкою не укладав.

Зазначає, що ще на початку 2018 року ОСОБА_4 повідомив його про відсутність коштів для придбання квартири та продавши 13 .02.2018 році ОСОБА_5 він повернув кошти ОСОБА_4 , котрий підтверджує цей факт.

При цьому звертає увагу, що в силу ст.542 ч.1 ЦК України до пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, осіб, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного

провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено що відповідно до письмової розписки 14.10.2014 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 отримав за купівлю у майбутньому квартири АДРЕСА_2 грошові кошти у розмірі 16 500,00 доларів США. Зазначено також, що повна вартість квартири складає 26 500,00 доларів США, повний розрахунок між сторонами буде виконано не пізніше 31.12.2015 року у розмірі 10 000,00 доларів США (а.с. 28).

Факт повернення грошових коштів в сумі 16,500 дол. США ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні представником відповідача та третьою особою ОСОБА_4 , - визнаєтьс , а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визнав доведеним той факт, що ОСОБА_3 повернув ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 16 500,00 доларів США, які були передані ним же ОСОБА_3 за придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_2 , відповідно до розписки від 14.10.2014 року, як суму авансового платежу.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до статті 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. Солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобов`язаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів у рівній частці, якщо інше не встановлено договором між ними.

Отже, виходячи із аналізу зазначених правових норм колегія суддів прийшла до висновку, що ні чинним законодавством ні договором від 14.10.2014 року, про передачу авансового платежу ОСОБА_4 в розмірі 16500 доларів США ОСОБА_3 , не передбачено, що ОСОБА_2 являється кредитором та у зв`язку із невиконанням цього договору, ОСОБА_3 зобовязався повернути 1/2 частину отриманих коштів від її чоловіка саме позивачці.

Правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги позивача оскільки судом встановлено, що грошові кошти в сумі 16 500 дол. США повернуті особі, яка згідно розписці, їх передавала, а саме ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що вона являється солідарним кредитором не підтверджено матеріалами справи за відсутності договірних стосунків між сторонами.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення. Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 09.09.2022 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- С.М.Сегеда

Т.В.Цюра