Справа № 396/1463/21
Провадження № 2/396/105/22
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Русіної Алли Анатоліївни,

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1463/21 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Витязь» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новоукраїнського районного суду із позовом до ФГ «Витязь» про розірвання договорів оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що він є власником земельної ділянки площею 7,0033 га, кадастровий номер :02:000:0023, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області згідно державного акту на право приватної власності на землю від 19 листопада 2001 року.

Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», 28 жовтня 2009 року за №02, земельна ділянка площею 7,0033 га, кадастровий номер :02:000:0023, була передана ОСОБА_1 в оренду відповідачу - ФГ «Витязь».

Відповідно до розділу III «Орендна плата» вказаного договору ФГ зобов`язувалося протягом дії договорів за кожен рік користування земельної ділянки, до 28 грудня щорічно дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі переданої в оренду.

Відповідно до розділу «Права та обов`язки Орендаря» договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0023, орендар ФГ Витязь» зобов`язаний своєчасно сплачувати оренду плату

На даний час відповідачем ФГ «Витязь» не виплачено позивачу орендну плату за договором оренди земельної ділянки який був зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», 28 жовтня 2009 року за №040937§00802, земельна ділянка площею 7,0033 га, кадастровий номер :02:000:0023 за 2018-2020 роки.

Позивач неодноразово звертався в усній формі до керівника ФГ «Витязь» з питання виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0023, за 2018-2020 роки, проте питання на даний час не вирішено.

Позивач вказує, що відповідачем порушено строки виплати йому орендної плати за користування земельною ділянкою у 2018-2020 pp., вважає порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб, зазначені обставини змусила позивача звернутись з позовом до суду.

Ухвалою від 27.05.2021 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного проваження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року продовжено строк підготовчого провадження.

19.04.2022 року представник відповідача адвокат Єльнікова Н.О. через канцелярію суду, подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

24.05.2022 року представник відповідача адвокат Єльнікова Н.О. через канцелярію суду, подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в матеріалах справи від міститься заява представника від 23.05.2022 року про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.74).

Представник відповідача адвокат Єльнікова Н.О. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнає та просила відмовити в їх задоволенні. Крім того, на виконання ухвали суду від 13.07.2022 року надала детальний розрахунок орендної плати (відоммість ФГ «Витязь нарахованого доходу, утриманий та сплачений податок фізичних осіб та військовий збір, та отримані суми ОСОБА_1 ), уточнений розрахунок нормативно грошової оцінки за 2012,2014,2015,2017 роки, копію повідомлення Держгеокадастру про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,00 га, переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, виданого 19 листопада 2001 року (а.с.9).

Між ОСОБА_1 та ФГ «Витязь» укладено договір оренди земельної ділянки,який зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 28 жовтня 2009 року за №02, за умовами якого земельна ділянка площею 7,0033 га, кадастровий номер :02:000:0023, була передана позивачем в оренду відповідачу - ФГ «Витязь» (а.с. 10).

Відповідно до розділу III «Орендна плата» вказаного договору відповідач зобов`язався протягом дії договорів за кожен рік користування земельної ділянки, до 28 грудня щорічно дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі переданої в оренду.

Угодою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, яка зареєстрована в управлінні Держкомзему в Новоукраїнському районі 28.10.2012 року, внесено зміни до розділу ІІ «Строк дії договору» відповідно до якого договір оренди продовжується на строк починаючи із терміну його державної реєстрації і закінчується 18.12.2024 року та до розділу ІІІ «Орендна плата» відповідно до якого оренда плата вноситься орендарем щорічно до 01 грудня в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земель і складає 2000 грн за один рік з обов`язковим врахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі (а.с.11).

З копії відомостей про право власності/права постійного користування вбачається, що договір оренди між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ФГ «Витязь» на земельну ділянку площею 7.0033 га, зареєстрований 28.10.2009 та строк дії речового права до 18.12.2024 року (а.с.13-17).

Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0023, площею 7.0033 га становить 180413,57грн, дата формування витягу: 12.10.2021 (а.с.19).

Також судом встановлено, що 30.10.2019 року ОСОБА_1 направив претензію до відповідача про розірвання договору оренди у зв`язку з невиконанням ФГ «Витязь» умов договору та несплати орендної плати протягом семи років (а.с.45).

ФГ «Витязь» направив позивачу відповідь від 27.11.2019 року, в якій відмовився розривати договір оренди землі з підстав невиплати господарством коштів за оренду земельної ділянки, вказавши на його звернення у 2012 році до відповідача з проханням видати орендну плату за майбутній період, а саме за 2012-2024 роки, вказана заява відповідачем була задоволена та позивачу виплачено кошти в сумі 30000 грн в рахунок майбутньої орендної плати, таким чином відповідач ФГ «Витязь» вважає, що боргів за період з 2012 по 2018 рік включно, перед ОСОБА_1 не має.

Водночас, зі змісту наданої відповіді вбачається, що відповідач пропонує позивачу переглянути умови дії діючого договору оренди землі (а.с.46).

Згідно відомостей орендної плати за 2011 рік згідно договору № 02 ОСОБА_1 18.10.2012 року отримав кошти за договором оренди в розмірі - 30 000 грн та у 2018 році у розмірі - 5 000 грн, про що поставив свій підпис (а.с.48).

Відповідно до розписки від 18.10.2012 року наданої ОСОБА_1 про те, що він отримав орендну плату від ФГ «Витязь» за договором № 02 в розмірі 30 000 грн та претензій немає (а.с.47).

Судом встановлено, що 06.11.2021 року ФГ "Витязь" направлено листа позивачу, відповідно до якого було нараховано орендну плату позивачу згідно договору № 2, з урахуванням індексації 5,5% від нормативної грошової оцінки землі за 2019 рік 4,2% = 7697 грн, 2020 рік 4,9%=8600 грн, 2021 рік-5,5%=9922 грн та запропоновано позивачу перезаключити договір оренди землі. Направлення ОСОБА_1 вказаного листа підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (а.с.49).

27.01.2022 року ФГ «Витязь» повторно направлено листа позивачу, відповідно до якого повідомляє ОСОБА_1 , що йому перераховано поштовими засобами орендну плату згідно договору № 02 від 28.10.2009 року та внесених змін до нього в сумі 26 300 грн за 2019,2020,2021 роки, переказ № 4/72 від 27.01.2022 року, від ФГ «Витязь» (а.с.50).

Вищевказаний лист позивач не отримав, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу ФГ «Витязь» 03.02.2022 року (а.с.52).

Згідно фіскального чека та заявки на прийняття переказу Укрпошти 27.01.2022 року відправник: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) відправив грошовий переказ в розмірі 26 300 грн ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) (а.с.51), однак підтвердження, що ОСОБА_1 отримав вказані кошти в матеріалах справи відсутні.

Згідно розрахунків орендної плати наданих відповідачем у 2022 року з урахуванням норимативно-грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення станом на 09.01.2019 рік, ФГ «Витязь» мало змогу виплатити земельний пай за 2019 рік в сумі - 7697 грн, за 2020 рік в сумі 8600 грн, за 2021 рік 10 000 грн, які орендодавець відмовився отримувати (а.с.62-73).

Як вбачається з наданих представником відповідача уточнених розрахунків нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2012,2014,2015,2017 роки, що належить ОСОБА_1 , яка знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 268 площею 7,00 га в цінах 1995 року, проіндексована нормативно грошова оцінка становила на 01.01.2012 рік -119 983,00 грн, на 01.01.2014 рік-119 983,00 грн, на 01.01.2015 рік-149 867 грн, на 01.01.2017 році-179 825,00 грн (а.с.96-98).

З поданого представником відповідача детального розрахуну орендної плати з урахуванням нормативно грошової оцінки землі, коефіцієнту індексації грошової оцінки землі за період 2012-2021 роки вбачається, що ФГ «Витязь» нарахувано позивачу орендну плату в розмірі 65 050 грн, зокрема за 2019 рік-7 700 грн, за 2020 рік-8 600 грн, за 2021 рік-10 000 грн (а.с.100).

Суд дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" - орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 28.10.2009 р. та угоди про внесення змін до договору від 18.10.2012 року, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату щорічно до 01 грудня в розмірі 3 відсотків від нормативно грошової оцінки земель і складає 2000 гривень за один рік з обов`язковим врахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель.

Отже відповідач в порушення умов договорів оренди земельної ділянки від 28.10.2009 року та угоди про внесення змін до договору від 18.10.2012 року, не сплатив орендну плату позивачу у строки визначені договором за період користування земельною ділянкою протягом 2018-2020 роки.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12: відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. 24 та 25 цього закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складіколегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991р. у справі "Пайн Велей Девелопментс ЛТД" проти Ірландії" зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України, до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасну сплату земельного податку та орендної плати.

Відповідач відповідно до умов договору зобов`язаний був щорічно до 01 грудня сплачувати позивачу орендну плату.

Суд встановив, що між позивачем та відповідачем існують правовідносини, які виникли на підставі договору оренди землі.

Позивач посилається на те, що з 2018 року по 2020 рік відповідач не сплачує йому орендну плату, чим порушує істотні умови договору оренди землі зареєстрованого в Кіровоградській регілнальній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 28.11.2009 року з урахуванням угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

Суд вважає, що відповідач не надав суду належних доказів сплати ним орендної плати позивачу за період 2018-2020 роки, відповідно до частини четвертої статті 81 ЦПК України з таких мотивів:

Посилання представника відповідача на отримання ОСОБА_1 за розпискою від 18.10.2012 року орендної плата у розмірі 30 000,00 грн, за 2012-2024 р.р., не свідчить про виконання обов`язку орендаря по сплаті орендної плати за вказаний період. Зі змісту розписки неможливо дійти висновку, за який саме період відповідач сплатив належну суму за договором оренди, при цьому в розпизкі зазначено, що позивач «отримав орендну плату від ФГ «Витязь» за орендну плату 30 000 грн (тридцять тисяч гривень) до умов договору за №02 та його терміну дії, внесення змін до договору оренди земельної ділянки за № 03294 притензій не має», тобто відомостей за який саме період позивачу були сплачені кошти розписка не містить.

Разом з тим у розписці зазначено про отримання позивачем орендної плати від ФГ «Витязь» за договором оренди № 02, а не про отримання орендної плати за майбутній період, як про це стверджує відповідач у листі від 27.011.2019 року адресованому ОСОБА_1 .

Тому суд відхиляє розписку від 18.10.2012 року як доказ сплати ФГ «Витязь» за договором оренди земельної ділянки орендної плати в розмірі 30 000 грн ОСОБА_1 ..

Також, суд відхиляє як доказ сплати орендної плати «відомість на видачу заробітної плати» в якій прописом зазначено «орендна плата за 2011 рік згідно договору № 02», оскільки вказаний документ не містить інформацю в рахунок чого та за який період ОСОБА_1 26.10.2018 року отримав кошти в сумі 5000 грн, про що проставив підпис.

Суд також звертає увагу, що у вказаній відомості у рядку в якому зазначено прізвище ОСОБА_1 , вказана дата та сума в розмірі 30 000 грн. взагалі відсутній підпис позивача (а.с.48).

Дана відомість не є доказам отримання позивачем орендної плати, оскільки не є належним бухгалтерським документом. Відомість, що знаходиться в матеріалах справи призначена для внесення відомостей щодо виплати заробітної плати, а не нарахування та виплати коштів за договором оренди земельної ділянки. Такими документами могли бути платіжні відомості, касові ордери, видаткові касові ордери, виписані орендарем та підписаний орендодавцем; видаткові накладні, підписані сторонами; довідки, видані податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, тощо.

Суд приймає до уваги розрахунок орендної плати за 2019-2020 р.р. наданий представником відповідача, відповідно до якого позивачу нараховано орендну плату за 2019 рік 7697 грн, за 2020 рік 8600 грн.

Також суд погоджується з детальним розрахунком орендної плати за період 2012-2020 роки, наданим представником відповідача, за яким господарство нарахувало позивачу 55 050 грн орендної плати, за виключенням 2021 року.

Розрахунок за 2021 рік судом не береться до уваги, оскільки вказаний період поза межами позовних вимог.

Представником відповідача до матеріалів справи додано листи від 06.11.2021 року та 27.01.2022 року, згідно яких ФГ «Витязь» фактично визнано невиконання умов спірного договору оренди землі за період 2019-2020 роки, та повідомлено позивача про нарахування йому орендної плати згідно договору, з урахуванням індексації 5,5% від нормативно грошової оцінки землі: 2019рік-4,2%=7697 грн, 2020рік-4,9%=8600грн, 2021 рік-5,5%=9922 грн. Орендна плата за договором оренди № 02 в розмірі 26 300 грн направлена позивачу засобами поштового переказу 27.01.2022 року.

Вказані кошти повернуті відправнику ФГ «Витязь» про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу в якому відсутній підпис отримувача.

Однак згідно умов договору та змін до нього орендна плата вноситься щорічно до 01 грудня, а тому спроба сплатити орендну плату за 2019 рік та 2020 рік шляхом відправлення на адресу ОСОБА_1 27.01.2022 року грошових переказів є порушенням орендарем умов договору.

Отже, відповідач відповідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05 березня 2009 року мав можливість вчасно, у встановлений договорами термін, а не після звернення позивача до суду за захистом своїх прав, сплатити позивачу орендну плату поштовим переказом та виконати в такий спосіб покладені на орендаря обов`язки відповідно до Договору.

Таким чином, суд вважає, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів в спростування заявлених позивачем вимог, які б доводили своєчасну сплату орендної плати за спірним договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що він, у передбачені договором строки, нараховував та вживав заходи для сплати позивачу орендної плати за 2018-2020 роки, що суд вважає систематичним невиконанням своїх зобов`язань із сплати орендної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Представник відповідача будь-яких доказів вчасної оплати коштів за оренду земельної ділянки, яка належать позивачу, не надала.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не сплачує позивачу орендну плату за земельну ділянку відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІVу разі дострокового розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст.258 ,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Витязь» про розірвання договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки від 28 жовтня 2009 року, кадастровий номер :02:000:0023, площею 7,0033 га, укладений між мною, ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Витязь», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», 28 жовтня 2009 року за №02.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 04.10.2022 року.

Суддя: А. А. Русіна