Провадження № 2/537/125/2022
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Мурашової Наталі Валентинівни,

за участі секретаря Должаніци В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Про Кредит Банк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання траншу,

в с т а н о в и в:

28.08.2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про припинення правовідносин за договором поруки, доповнивши його заявою від 22.11.2012 року, із вимогою про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року. (т.1 а.с.2-3, 66-67, 194-195).

17.04.2013 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007. (т.1 а.с.184-185).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.08.2013 року у справі 1601/11006/2012 зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про припинення правовідносин за договором поруки, про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року. (т.1 а.с.216).

Справа 1601/11006/2012 за позовом ОСОБА_1 розглядається судами з 2012 року. Рішення по суті справи судами першої інстанції не приймалося.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.03.2014 року у справі 1601/11006/2012 залишено без розгляду первісний позов, з внесеними змінами, ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 з підстав неявки позивачів в судове засідання. (т.2 а.с. 170).

Проте ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.05.2014 року скасовано ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.03.2014 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. (т.2 а.с.258-260).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.09.2014 року у справі 1601/11006/2012 залишено без розгляду первісний позов, з внесеними змінами, ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 з підстав неявки позивачів в судове засідання. (т.3 а.с. 28-29).

Проте ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.05.2014 року скасовано ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.09.2014 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. (т.3 а.с.218-222).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т.3 а.с.132).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.01.2021 року в підготовчому засіданні: 1) закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , - в частині вимог про припинення правовідносин за договором поруки, на підставі положень п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України; в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2) Продовжено розгляд справи в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ "ПроКредит Банк", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в частини позовних вимог про визнання недійсним договору про надання траншу, оскільки такі позовні вимоги ОСОБА_1 не становили предмет розгляду справи №2-49511/11. 3) закрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ "ПроКредит Банк" про визнання недійсним договору про надання траншу. 4) Закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ПроКредит Банк", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 14.04.2021 року залишено без змін ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.01.2021 року в частині закриття провадження у справі.

В подальшому судді Автозаводського районного суду м. Кременчука, судді Кременчуцького районного суду та судді Крюківського районного суду м. Кременчука Фадєєва С.О. та Маханьков О.В. заявили самовідводи, які були задоволені.

Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашової Н.В. від 30.07.2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом, з внесеними змінами, ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року, укладеного між ЗАТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_3 . Призначено судовий розгляд справи по суті в судовому засіданні на 25.08.2021 року о 15 год. 00 хв. в приміщенні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області. За клопотанням позивача ОСОБА_1 постановлено судовий розгляд проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за участю позивача ОСОБА_1 .

Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.10.2021 року та від 04.02.2022 року відмовлено в задоволенні заяв позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_4 про забезпечення позову. (т.7 а.с.230-235, т.8 а.с.53-58).

В період після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, а саме з 25.08.2021 року по 22.10.2021 року від ОСОБА_4 надійшла заява про заміну сторони у справі, а саме ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його правонаступницею, тобто донькою ОСОБА_4 . Також від позивача ОСОБА_1 , від третьої особи ОСОБА_2 , а також від імені ОСОБА_4 надійшли документи під назвою позовна заява, якою змінено предмет позову при новому розгляді після повернення справи до суду на новий розгляд, у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, що сталися після подачі первинних позовів у 2012 році та смерті позивача ОСОБА_3 . Така заява позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, якою фактично змінено предмет та підстави первісного позову, яка не була нею підписана належним чином, а також позов третьої особи ОСОБА_2 , яка заявила самостійні вимоги, та позов поданий від імені ОСОБА_4 , який не був підписаний останньою, містили вимоги про забезпечення заявлених позовів. Разом з тим подані клопотання про об`єднання зазначеної справи 1601/11006/2012 зі справою №761/1035/21, з підстав, що вказані справи за позовом ОСОБА_1 перебувають у провадженні судді Крюківського районного суду м. Кременчука Мурашової Н.В., стосуються одного предмету.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.04.2022 року постановлено: 1) відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 25.08.2021 року, від 16.09.2021 року про заміну сторони у справі, що розглядається, а саме ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_4 2) відмовити в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_4 , подані суду 25.08.2021 року та 16.09.2021 року, про об`єднання цивільної справи №761/1035/21 з цивільною справою №1601/11006/2012. 3) відмовити позивачу ОСОБА_1 в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, поданої суду 25.08.2021 року, названої як «позовна заява, якою змінено предмет позову при новому розгляді після повернення справи до суду на новий розгляд, в зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, що сталися після подачі первинних позовів у 2012 році та смерті позивача ОСОБА_3 у справі», та повернути її позивачу ОСОБА_1 4) відмовити в прийнятті позову третьої особи ОСОБА_2 , яка заявила самостійні вимоги, поданого суду 25.08.2021 року, названого як «позовна заява, якою змінено предмет позову при новому розгляді після повернення справи до суду на новий розгляд, в зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, що сталися після подачі первинних позовів у 2012 році та смерті позивача ОСОБА_3 у справі», та повернути його третій особі ОСОБА_2 5) відмовити в прийнятті позову, поданого суду 25.08.2021 року від імені третьої особи ОСОБА_4 , проте нею не підписаного, названого як «позовна заява, якою змінено предмет позову при новому розгляді після повернення справи до суду на новий розгляд, у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, що сталися після подачі первинних позовів у 2012 році та смерті позивача ОСОБА_3 у справі», та повернути його ОСОБА_4 6) повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заяви із вимогами про забезпечення позову.

Судовий розгляд неодноразово відкладався з різних підстав: спочатку - у зв`язку з неможливістю його проведення внаслідок поведінки позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, що зафіксовано технічним записом засідання, в подальшому у зв`язку з неявкою позивача та третьої особи в судове засідання.

В судове засідання 27.04.2022 року позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_4 , повторно не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи, шляхом направлення їм повістки на офіційні електронні адреси, зареєстровані в системі "Електронний суд" відповідно до положень ч.6 ст.128 ЦПК України. Не повідомили суду поважні причини своєї неявки. Не подали заяви про відкладення судового розгляду.

Від відповідача ПАТ "ПроКредитБанк" надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій просили відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав, зазначених у поданому відзиві. (т.7 а.с.241).

В ст. 209 ЦПК України встановлено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

В ст. 223 ЦПК України наведені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Так, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Суд не вбачає підстав, наведених в ч.2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку.

Так, справа розглядається судом з 28.08.2012 року, тобто майже 10 років. Позивач та третя особа повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи, з дотриманням положень ч.6 ст.128 ЦПК України через систему "Електронний суд". ОСОБА_4 не подавала суду підписаний нею позов, як третя особа, що заявила самостійні вимоги, а тому не може вважатися учасником справи.

З дотриманням положень ч.3 ст.223 ЦПК України, оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті за відсутності такого учасника справи, враховуючи, що неявка в судове засідання учасників справи є повторною, без повідомлення поважних причин їх неявки.

Суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з підстав повторної неявки позивача в судове засідання, оскільки нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору. Так, з моменту звернення до суду з позовом 28.08.2012 року до закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду 15.01.2021 року, позивач та треті особи мали достатньо часу скористатися своїми правами, наданими, зокрема, в статтях 1-18, 43, 49, 50, 51-55, 58, 81-84, 87, 103, 116-117, 149-150, 179, 181, 182, 188, 193, 192, 195, 206 ЦПК України. Даний позов ОСОБА_1 двічі судом залишався без розгляду, проте такі ухвали скасовувалися в апеляційний інстанції за її скаргами. Наведені обставини вказуються на наявність заінтересованості у позивача ОСОБА_1 в розгляді справи за її позовом по суті.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом розглядається позов, з внесеними змінами, ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року.(т.1 а.с.66-67, 194-195).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 не міг видаватися кредит в іноземній валюті, він не отримував на руки кошти у розмірі 400000 дол. США, вказані кошти не перераховувалася на його рахунок.

ОСОБА_1 в обґрунтування позову посилалась на те, що ПАТ «ПроКредит Банк» приховав чи навмисно замовчав про неможливість зарахування кредиту в іноземній валюті доларах США через касу банку на рахунок обліку вкладів в національній валюті та незаконність і неможливість використання іноземної валюти, як засобу платежу між резидентами України, що свідчить про навмисне введення в оману ОСОБА_3 щодо фактичної валюти надання кредиту, розміру кредиту. З цих підстав ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір про надання траншу від 12 жовтня 2007 року як такого, що був вчинений ОСОБА_3 під впливом обману з боку Банку.

Представник ПАТ «ПроКредит Банк» подав відзив на позов ОСОБА_1 , в якому проти позову заперечив, просив у його задовленні відмовити у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що ОСОБА_3 вчинив під впливом обману оспорений правочин про надання траншу від 12.10.2007 року. Просив суд врахувати преюдиційні факти, встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11, яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9 від 12.10.2007 року, що в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року. Так, у справі №1601/11006/12 розглядається позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредитБанк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9, укладеного 12.10.2007 року між ОСОБА_3 та АТ «ПроКредитБанк» з підстав введення банком в оману ОСОБА_3 щодо валюти кредитування, та не видання банком ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 400000 дол. США. Позов ОСОБА_1 має той самий предмет та підстави, що й зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9 від 12.10.2007 року, який вже розглянутий Подільським районним судом міста Києва рішенням від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11, що в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, наведених в ст.12, ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В ст.203 ЦК України наведені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст.204 ЦК України).

В ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 229 ЦК України , якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Судом установлено, що 12 жовтня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 була укладена рамкова угода №9, відповідно до якої Банк зобов`язався здійснювати кредитування ОСОБА_3 у межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми - 500000 дол. США, ліміт строку - 192 місяці.

Видача кредитів на підставі Рамкової угоди та визначення їх умов здійснювались шляхом укладення договорів про надання траншу, які є невід`ємною частиною Рамкової угоди та не мають самостійного значення.

12 жовтня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання траншу №20.1215/9 (далі - договір). (т.1 а.с.8).

Відповідно до п. 1.1. договору на підставі та умовах Рамкової угоди N 9 від 12 жовтня 2007 року і цього договору кредитор зобов`язується надати кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, що передбачені цим.

Умови на яких видається кредит: розмір кредиту 400000 дол. США, строк кредитування 180 календарних місяців, від дати видачі кредиту включно, проценти за користування кредитом - 12% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, цільове призначення кредиту - придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , комісія за видачу кредиту - 0,5 % від розміру кредиту в гривні за офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленого Національним банком України на день видачі кредиту, комісія за дострокове погашення кредиту - 50 грн., спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_2 у ЗАТ «ПроКредит Банк», МФО №320984 (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що проценти за користування кредитом обчислюються від суми непогашеного залишку кредиту за кожен календарний день користування кредитом та нараховуються в строки, що зазначені в Графіку як дні платежу.

Згідно з п. 2.3. договору погашення усіх грошових зобов`язань позичальника за цим договором здійснюється шляхом зарахування коштів на визначені кредитором рахунки. Для погашення усіх грошових зобов`язань за цим договором позичальник уповноважує та доручає кредитору здійснювати договірне списання на користь кредитора коштів з рахунку № НОМЕР_2 у ЗАТ «ПроКредит Банк», а у випадку відсутності чи недостатності коштів на цьому рахунку з інших рахунків позичальника у ЗАТ «ПроКредит Банк», реквізити яких вказані у договорах, на підставі яких позичальнику відкрито рахунки у ЗАТ «ПроКредит Банк».

Пунктом 3.2. договору передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у наступних випадках: прострочення погашення грошових зобов`язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні; виявлення фактів подання позичальником чи його поручителями кредитору неправдивої чи неповної інформації до та після отримання кредиту; невиконання вимоги кредитора про приведення фінансового стану позичальника чи стану забезпечення до вимог кредитора, усунення порушень цього договору чи договорів забезпечення; порушення позичальником обов`язків, вказаних у п. 4.2. цього договору, та у випадку, вказаному у п. 5.2. цього договору.

Відповідно до договору №1 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 21 грудня 2009 року змінено проценти за користування кредитом, а саме: з 21 грудня 2009 року до 24 травня 2010 року встановлено відсоткову ставку у розмірі 3% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, весь інший період користування кредитом - 12% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. (т.1 а.с.10).

Пунктом 1.3. зазначеного договору передбачено, що у зв`язку з укладенням цього договору та внесеними змінами позичальник зобов`язаний сплатити кредитору одноразову комісію за управління кредитом у розмірі гривневого еквіваленту 14439,24 дол. США за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, діючим на момент її сплати.

Відповідно до договору № 2 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 28 травня 2010 року змінено проценти за користування кредитом, а саме: з 28 травня 2010 року до 23 червня 2010 року встановлено відсоткову ставку у розмірі 0,5% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, весь інший період користування кредитом - 12% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. (а.с.11).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11 позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 371431, 78 дол. США, еквівалент суми 2967739,92 грн. боргу по капіталу, 12111,83 дол. США, еквівалент суми 96773,52 грн. боргу по процентах по графіку, 142184,41 грн. комісії за управління кредитом, 37122,01 грн. пені. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання правовідносин за договором поруки припиненими. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про надання траншу (т.4 а.с.180-187).

Зі змісту рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11 вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про надання траншу. ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_3 не міг видаватися кредит в іноземній валюті. ОСОБА_3 не отримував на руки кошти у розмірі 400000 дол. США та зазначена сума коштів не перераховувалася на його рахунок. Посилаючись на те, що ЗАТ «ПроКредит Банк» приховав чи може навмисно замовчав про неможливість зарахування кредиту в іноземній валюті - доларах США через касу банку на рахунок обліку вкладів в національній валюті та незаконність і неможливість використання іноземної валюти, як засобу платежу між резидентами України, що свідчить про навмисне введення в оману ОСОБА_3 щодо фактичної валюти надання кредиту, розміру кредиту, просила визнати недійсним договір про надання траншу від 12 жовтня 2007 року як такого, що був вчинений ОСОБА_3 під впливом обману з боку банку.

Приймаючи рішення, Подільський районний суд м. Києва врахував п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року (далі Постанова №9 від 06.11.2009 року), де дано роз`яснення, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Подільським районним судом м. Києва встановлено, що ПАТ «ПроКредит Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Видача кредиту підтверджується належними документами, а доводи відповідачів про відсутність факту видачі кредиту спростовуються дослідженими судом доказами.

Згідно з розрахунками Банку станом на 17 серпня 2011 року заборгованість ОСОБА_3 за договором склала: борг по капіталу у розмірі 371431,78 дол. США, борг по процентах по графіку у розмірі 12111,83 дол. США, борг по фактичних процентах у розмірі 9 510,46дол. США., 142184,41 грн. комісії за ведення кредиту.

У зв`язку з виникненням заборгованості по погашенню кредиту тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні ПАТ «ПроКредит Банк» 10.05.2011 року надіслав ОСОБА_3 вимогу про повне дострокове погашення кредиту. Однак ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості не виконав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови №9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 19, 20 Постанови №9 від 06.11.2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України (чинного станом на момент ухвалення рішення Подільським районним судом м. Києва), кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказів того, що при укладенні договору про надання траншу ОСОБА_3 був введений в оману з боку ПАТ «ПроКредит Банк» позивачем ОСОБА_2 суду не надано, а тому Подільський районний суд м. Києва вирішив, що немає правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 ..

За таких обставин рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11 відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року, укладеному між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3

АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 оскаржили рішення Подільського районного суду міста Києва від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 стверджували, що Подільський районний суд м. Києва зобов`язаний був зупинити розгляд справи №2-4952/11 у зв`язку із розглядом Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області справи №1601/11006/12 про припинення правовідносин за договором поруки та визнання недійсним договору траншу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ "ПроКредитБанк". Скасовано рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2013 року в частині відмови ПАТ "ПроКредитБанк" у стягненні кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як солідарних із ОСОБА_3 боржників, і ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту. Позов ПАТ "ПроКредитБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Солідарно з ОСОБА_3 стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ПроКредитБанк" заборгованість за Рамковою угодою №9 від 12 жовтня 2007 року та Договором про надання траншу №20.1215/9 від 12 жовтня 2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371431,78 доларів США, еквівалент суми 2968854,22 грн. боргу по капіталу, 12111,83 долари США, еквівалент суми 96 773,52 грн. боргу по процентах згідно з графіком та 37122,01 грн. пені. Солідарно з ОСОБА_3 стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ПроКредит Банк" заборгованість за Рамковою угодою №9 від 12 жовтня 2007 року та Договором про надання №20.1215/9 від 12 жовтня 2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371431,78 доларів США, еквівалент суми 2968854,22 грн. боргу по капіталу, 12111,83 долари США, еквівалент суми 96773,52 грн. боргу по процентах згідно з графіком та 37122,01 грн. пені. В іншій оскаржуваній частині рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2013 року залишити без змін.

Апеляційний суд м. Києва у своєму рішенні від 10.06.2014 року, встановив наступне.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства (ч.4. п.1. ст. 201 ЦПК України (в редакції станом на час розгляду справи)). У рішенні Верховного Суду України від 31.08.2011 року у справі № 6-5963св10 було зафіксовано правову позицію, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в цивільному, кримінальному чи адміністративному порядку, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Апеляційний суд вважав, що у даній справі суд першої інстанції мав можливість вирішити усі питання, які стосуються підстав, як основних так і зустрічних позовних вимог. Суд також взяв до уваги, що у даній справі №2-4952/11, по суті розглядалися ті ж самі вимоги, що й Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області по справі №1601/11006/12. Тому у даному випадку підстав для зупинення провадження у справі не було і Подільський районний суд м. Києва правомірно відмовив у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі №2-4952/11 за позовом АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_3 про припинення договорів поруки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору траншу.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України (в редакції станом на час розгляду справи №2-4952/11), сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України (в редакції станом на час розгляду справи №2-4952/11), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до виписки з особового рахунку, відкритого на ім`я клієнта АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_3 за період з 01.10.2007 року по 01.02.2008 року, 12.10.2007 року здійснено перерахування коштів на поточний рахунок позичальника ОСОБА_3 згідно з Договором про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року. Сума перерахованих коштів склала 400000,00 доларів США.

Згідно з даною випискою з особового рахунку ОСОБА_3 12.10.2007 року зареєстровано операцію видачі готівки з власного поточного рахунку ОСОБА_3 на суму 398009,00 дол. США.

Судом встановлено, що факт отримання ОСОБА_3 зазначеної суми підтверджується даними заяви на зняття готівки №2415_13 від 12.10.2007 року. Заявою підтверджується факт отримання ОСОБА_3 з власного поточного рахунку коштів у доларах США на суму 398009,00 дол. США, що дорівнює сумі кредиту за вирахуванням комісії за його видачу (п.1.2. Договору про надання траншу).

Таким чином, факт отримання кредиту, суму кредиту та валюту кредиту судом встановлено на підставі зазначених вище документів, тому відмова суду в допиті ОСОБА_3 в якості свідка була обґрунтованою.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі зазначали, що банком було введено їх в оману щодо фактичної валюти надання кредиту. Однак, таке твердження апелянтів спростовується доказами, що містяться в матеріалах справи.

У п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року дано роз`яснення, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Пунктом 1.2. Договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року передбачено, що кредит видається в розмірі 400000,00 доларів США. При цьому, в розділі Гарантії та запевнення зазначено, що позичальник підтверджує, гарантує і запевняє, що: перед підписанням належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами цього договору, тарифами кредитора, їх повністю і однаково з кредитором розуміє, вважає справедливими, адекватними, розумними і заперечень не має; цей договір підписаний позичальником добровільно, волевиявлення позичальника є вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідає його внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань.

Таким чином у договорі було чітко вказано про валюту кредиту і позичальник підтвердив, що йому зрозумілі усі умови договору. При цьому апелянтами не наведено доказів, які б свідчили, про будь-які дії зі сторони банку, спрямовані на введення ОСОБА_3 в оману.

Інші твердження апелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно процедури отримання кредиту не спростовують висновок Подільського районного суду м. Києва.

Апеляційним судом м. Києва перевірено розрахунки АТ «ПроКредит Банк» та документи, що підтверджують видачу кредиту, його суму і валюту. Встановлено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо отримання кредиту в гривні, неправомірного збільшення днів у платіжному періоді, математичного обману та штучної заборгованості та інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, були безпідставними, не ґрунтувалися на матеріалах справи та спростовані дослідженими судом доказами та встановленими обставинами справи.

За таких обставин Апеляційний суд м. Києва у своєму рішенні від 10.06.2014 року прийшов до висновку про відхилення апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому залишено без змін рішення Подільського суду м. Києва №2-4952/11 від 05.12.2013 року у частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_3 про припинення договорів поруки, зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору траншу.

Положеннями ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок про преюдиційність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Як вбачається з матеріалів справи №1601/11006/12, позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКремитБанк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9, укладеного 12.10.2007 року між ОСОБА_3 та АТ «ПроКредитБанк» з підстав введення банком в оману ОСОБА_3 щодо валюти кредитування, та не видання банком ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 400000 дол. США, має той самий предмет та підстави, що й зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9 від 12.10.2007 року, розглянутий Подільським районним судом міста Києва рішенням від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11, яке в цій частині залишено без змін Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року. В обох справах приймали участь ті самі особи, проте в різному процесуальному статусі: у справі №1601/11006/12 такий позов заявила ОСОБА_1 , а у справі № 2-4952/11 такий зустрічний позов з тим же предметом та з тих же підстав заявила її донька ОСОБА_2 . У справі № 2-4952/11 ОСОБА_1 приймала участь як відповідач за первісним позовом АТ «ПроКредитБанк» та як позивач за зустрічним позовом про припинення договорів поруки. У справі № 2-4952/11 ОСОБА_3 приймав участь як відповідач за первісним позовом АТ «ПроКредитБанк» та як відповідач за зустрічними позовами про припинення договорів поруки, про визнання недійсним договору про надання траншу. У справі №1601/11006/12 Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.01.2021 року було закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та закрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю.

За таких обставин, керуючись ст.229-233 ЦК України, враховуючи принцип преюдиційності висновків судових рішень, тобто обов`язковості фактів, установлених рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року у справі № 2-4952/11, яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9 від 12.10.2007 року, що в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредитБанк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним договору траншу № 20.1215/9 від 12.10.2007 року.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 258, 263-265, 267, 268, 352, 354, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «ПроКредит Банк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання траншу №20.1215/9 від 12.10.2007 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09.05.2022 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.