Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1185/21 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М.М.
Категорія 60 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 290/1185/21 за позовом ОСОБА_1 до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кірічука М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який проживав у м. Севастополі Автономної Республіки Крим. До складу спадщини входять, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0142 та :04:000:0148, які розташовані на території Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області. За життя спадкодавець склав заповіт, відповідно до якого все належне майно заповідав йому та дочці ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що він та його сестра 10 серпня 2012 року звернулися до П`ятої севастопольської державної нотаріальної контори. Зокрема, він подав заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву.

ОСОБА_1 також вказує, що не зміг отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки Автономна Республіка Крим була окупована російською федерацією.

На даний час він позбавлений можливості оформити свої спадкові права й змушений звернутися до суду.

Враховуючи вищезазначене, просив визнати за ним право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0142 та :04:000:0148, які розташовані на території Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що дійсно раніше звертався до суду з позовом з метою захисту своїх спадкових прав. Так, у листопаді 2018 року він подав до суду позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Однак, у даній справі він подав іншу позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування.

Звертає увагу на ту обставину, що у цій позовній заяві він змінив підстави позову, оскільки має право на спадкування за заповітом. Водночас, у попередній позовній заяві він не посилався на заповіт, складений спадкодавцем за життя.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що у цій справі підставою позову є наявність заповіту, й безпідставно відмовив у відкритті провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються суб`єктний склад сторін, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цівільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підставу позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів ( обставин) і норм закону позивач просить захистити своє право.

Судом встановлено, що в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому просив визнати за ним право власності на земельні ділянки кадастровими номерами :03:000:0142 та :04:000:0148, які розташовані на території Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи вимоги, зазначив, що він є спадкоємцем ОСОБА_2 , проте державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 7 травня 2019 року ( справа №290/1194/18) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Підставою для відмови у задоволенні позову зазначено недоведеність факту прийняття позивачем спадщини після смерті свого батька.

При цьому, судом було встановлено, що 10 серпня 2012 року П`ятою севастопольською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті батька позивача.

Зміст позовної заяви, поданої ОСОБА_1 29 листопада 2021 року, свідчить про те, що він просить визнати за ним право власності на ці ж з земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька.

Тобто, у цій справі предметом позову є такі самі вимоги до Романівської селищної ради, яка є правонаступником Врублівської сільської ради, та з тих самих підстав, що й у справі №290/1194/18.

Доводи позивача про те, що звернувшись до суду з позовом у листопаді 2021 року, він просив визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, що, на його думку, вказує на відмінність предмета позову, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті свого батька та наявність правових підстав для визнання за позивачем права власноста на ці земельні ділянки, вже були предметом судового розгляду. При цьому, цивільне законодавство України містить однакові умови прийняття спадщини як спадкоємцями за законом, так й спадкоємцями за заповітом. Вказівка у позові на ту обставину, що позивач є спадкоємцем за заповітом, не змінює правову природу спірних правовідносин й не свідчить про те, що позовні вимоги у справах №290/1194/18 та №290/1185/21 є відмінними.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: