КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4370/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщук Лідії Іванівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 3 грудня 2021 року (суддя Ул`яновська О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

у травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 17 327грн 06 коп., судових витрат, пов`язаних із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріального збитку в розмірі 1 800грн, сплатою судового збору в розмірі 908грн, витрат на правову допомогу в розмірі 7 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 28 січня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus LX», реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , отримав значні механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Lexus LX», реєстраційний № НОМЕР_4 , на момент ДТП була застрахована у AT «СГ «ТАС» (приватне) згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №200929730.

Позивач стверджував, що постановою Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року у справі №754/2263/21 встановлено, що дії ОСОБА_2 у вигляді порушення вимог п.п. 2.3(6), 16.6 Правил дорожнього руху України, що передбачені ст. 124 КУпАП, стали причиною виникнення вищезазначеної ДТП. Дана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили у встановлений строк.

Позивач зазначав, що ним було надано страховику повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та інші документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування на його користь, а також представнику страховика було надано пошкоджений транспортний засіб «Citroen Xsara» реєстраційний № НОМЕР_5 на огляд.

Крім того, з метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику

транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_2 , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено звіти №62-D/83/9 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_5 » від 15 лютого 2021 року та №68-R/84/5 «Про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_2 » від 10 лютого 2021 року.

Згідно звіту №62-D/83/9 від 15 лютого 2021 року ринкова вартість транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_5 , становить 104 341грн 38 коп., вартість відновлюваного ремонту вказаного транспортного засобу становить 166 142грн 89коп., а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу становить 75 311грн 76 коп.

Згідно звіту №68-R/84/5 від 10 лютого 2021 року ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_5 , складає 29 029 грн. 62 коп.

Позивач посилався на те, що у зв`язку із тим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_2 , перевищили ринкову вартість вказаного транспортного засобу до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, даний транспортний засіб страховик визнав фізично знищеним, тому страхове відшкодування повинно становити 75 311,76 грн.

Позивач зазначав, що 17 березня 2021 року AT «СГ «ТАС» (приватне) було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 57 984грн 70коп. на рахунок власника транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_5 , що є неправомірним та порушенням його прав, як споживача фінансових послуг.

Також позивач стверджував, що у зв`язку із замовленням та проведенням незалежної оцінки, він поніс додаткові витрати у розмірі 1 800грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №0.0..1 від 04.03.2021р. та №0.0..1 від 04.03.2021р.

Крім того, позивач зазначав, що відповідно до платіжного доручення №ПН2268244 від 29.04.2021 року, акту-рахунку №ВН-84685 від 01.03.2021 р., акту-рахунку №ВН-83629 від 01.03.2021 року, платіжного доручення №0.8.1 від 04.03.2021р., платіжного доручення №0.0..1 від 04.03.2021р., договору про надання правової допомоги №01Б-1/163 від 29 січня 2021 року, додаткової угоди №1 від 29 січня 2021 року, розрахунку №1 від 29 квітня 2021 року, рахунку №14.04 від 29 квітня 2021 року, квитанції №ПН2267819 від 23 квітня 2021 року, акту виконаних робіт №14.04 від 29 квітня 2021р., він поніс наступні витрати пов`язані з розглядом справи: 908грн по сплаті судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, 7 000грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 1 800грн витрат на замовлення проведення оцінки майна.

29 листопада 2021 року представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. направила до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 804грн 37коп., та судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908грн, за проведення оцінки майна у розмірі 1 800грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000грн, витрати за проведення судової експертизи та виконання висновку експертів у розмірі 10 296грн 60коп., а всього 20 004грн 60коп.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник позивача зазначала, що з висновку експертів №24440/21-54 від 15 листопада 2021р. вбачається, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Citroen Xsara», реєстраційний № НОМЕР_2 , становить 140 636грн 07коп., а вартість даного транспортного засобу до настання ДТП складає 91 799грн, вартість транспортного засобу у пошкодженому стані після ДТП становить 30009грн 93коп., тому розмір належного позивачу відшкодування, який мав бути сплачений відповідачем, становити 61 789грн 07коп. Враховуючи, що 17.03.2021р. з боку

AT «СГ «ТАС» (приватне) було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 57 984грн 70коп., станом на день подачі позовної заяви з боку AT «СГ «ТАС» (приватне) залишається невиплаченим на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 3 804грн 37коп. (61 789,07 грн. - 57 984,70 грн.).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 3 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (приватне) на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 804грн 37коп., суму пов`язану із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2 000грн, суму судового збору у розмірі 908грн. У решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Л.І. просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні витрат з проведення оцінки майна у розмірі 1 800грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000грн, витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та виконання висновку експертів у розмірі 10 296грн 60коп., та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача зазначає, що суд першої інстанції в повному обсязі задовольнив позовні вимоги позивача, виходячи зі зменшеної ціни позову згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29 листопада 2021 року, тому у даному випадку позов з боку суду першої інстанції було задоволено в повному обсязі, а не частково.

Представник позивача стверджує, що у зв`язку із замовленням та проведенням незалежної оцінки, позивач поніс додаткові витрати у розмірі 1 800грн, саме на підставі звітів за результатами проведення вказаної оцінки позивач обґрунтовував власні позовні вимоги і саме вказані звіти стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача зазначає, що на момент подання позовної заяви позивач не міг передбачити, що за фактом призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи ним будуть понесені додаткові витрати у розмірі 10 296грн 60коп., а тому після фактичного виконання висновку експертів, що підтверджується актом здачі-приймання висновку експертів №24440/21-24 від 15.11.2021р., у позивача виникло право заявляти відповідні судові витрати і вони з боку позивача були доведені в повному обсязі і відображені в орієнтовному розрахунку суми судових витрат у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 29 листопада 2021 року.

Крім того, судом першої інстанції не було наведено жодного доводу зменшення розміру витрат на правову допомогу на 5 000грн, і які саме витрати не відповідали критеріям реальності та необхідності.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 28 січня 2021 року у м. Києві по вул. Градинська, 20 і перехрестя вул. Градинська та вул. Радунська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Lexus LX", д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля "Citroen Xsara", д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2021року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (с.с. 11).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Lexus LX", д.н.з. НОМЕР_4 , була застрахована в АТ "СГ "ТАС" (приватне) згідно полісу

обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 200929730 від 14.08.2020р.

29 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Л.І. звернулася до ПрАТ "СК "ТАС" із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (с.с. 12-15).

17 березня 2021 року АТ "СК "ТАС" (приватне) виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 57 984грн 70 коп. (с.с. 16).

Згідно звіту №62-D/83/9 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного 15 лютого 2021 року оцінювачем ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля "Citroen Xsara", д.н.з. НОМЕР_2 , становить 104341грн 38 коп., вартість відновлювального ремонту - 166 142грн 89коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 75 311грн 80коп. (с.с. 17-37).

Згідно звіту №68-R/84/5 про оцінку пошкодженого транспортного засобу, складеного 24 лютого 2021р. оцінювачем ОСОБА_4 , ринкова вартість пошкодженого ТЗ "Citroen Xsara", д.н.з. НОМЕР_2 , становить 29 029грн 62коп. (с.с. 38-55).

За проведені роботи щодо складення звітів позивачем сплачено ФОП ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 600грн та 1 200грн, що загалом становить 1 800грн (с.с. 56-59).

24 березня 2021 року представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. звернулася до АТ "СГ "ТАС" (приватне) із вимогою про доплату страхового відшкодування у розмірі 17327грн 06коп. (с.с. 62-64).

Листом від 2 квітня 2021 року АТ "СГ "ТАС" (приватне) відмовлено у здійсненні доплати страхового відшкодування (с.с. 65-66).

За клопотанням представника позивача - адвоката Поліщук Л.І. ухвалою суду від 15 червня 2021 року у справі було призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи, згідно висновків якої №24440/21-54 від 15 листопада 2021 року ринкова вартість транспортного засобу "Citroen Xsara", д.н.з. НОМЕР_2 , складає 91 779грн, а ринкова вартість транспортного засобу у пошкодженому стані станом на 28 січня 2021року могла складати 30 009грн 93коп. (с.с. 155-170).

Проведення експертизи у сумі 10 296грн 60коп. оплачено позивачем (с.с.183).

2 грудня 2021 року представником позивача - адвокатом Поліщук Л.І. подана заява про зменшення розміру позовних вимог відповідно до висновків судової експертизи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача недоплаченого страхового відшкодування у сумі 3 804грн 37коп., суд першої інстанції виходив з того, що розмір заданої позивачу матеріальної шкоди пошкодженням транспортного засобу визначений судовою автотоварознавчою експертизою, а тому залишок суми невиплаченого страхового відшкодування становить 3 804грн 37коп.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Частково задовольняючи вимоги про відшкодування судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000грн є неспівмірною із ціною позову, зі складністю справи, з наданим обсягом адвокатом послугами, які не відповідають критерію реальності таких витрат. Крім того, сума за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 10296грн 60коп. істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Також суд першої інстанції зазначив, що витрати пов`язані за замовлення проведення оцінки майна у розмірі 1 800грн, задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними, так як зазначені кошти, сплачені за звіт, на підставі якого позивач просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, який суд не взяв до уваги.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія

суддів не може з таких підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Така правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц.

Також Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі зазначила, що відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення,

аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а

також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. зазначила орієнтовний розрахунок суми судових витрат, понесених позивачем, які складаються із судового збору у сумі 908грн, витрат на правову допомогу у сумі 7 000грн та витрат на замовлення проведення оцінки майна у сумі 1 800грн.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог від 2 грудня 2021 року представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. зазначила, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, складаються з судового збору у сумі 908грн, витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000грн, витрат, пов`язаних із замовленням та проведенням оцінки майна, у розмірі 1 800грн та витрат за проведення судової експертизи та виконання висновку експертів у розмірі 10 296грн 60коп.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача суду першої інстанції було надано:

- копія договору про надання правової допомоги №01Б-1/163 від 29 січня 2021 року, укладеного між Адвокатським бюро «Лідії Поліщук» та ОСОБА_1 (с.с. 67-69);

- копія додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №01Б-1/163 від 29 січня 2021 року, укладену між Адвокатським бюро «Лідії Поліщук» та ОСОБА_1 , згідно якої сторони погодили, що вартість години часу роботи адвоката Поліщук Л.І. буде складати 1 000грн (с.с. 70);

- копія розрахунку №1 суми гонорару за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги №01Б-1/163 від 29 січня 2021 року, згідно якого було здійснено такі роботи: написання адвокатського запиту від 23 березня 2021 року - 1 година, написання вимоги про доплату страхового відшкодування від 24 березня 2021 року - 2 години, підготовка та подання позовної заяви до суду - 4 години, що становить 7 годин, вартістю 7 000грн;

- копія квитанції №ПН2267819 від 29 квітня 2021року про оплату ОСОБА_1 АБ "Лідії Поліщук" за надання правової допомоги 7 000грн (с.с. 73);

- копія акту виконаних робіт №14.04 від 29 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №01Б-1/163 від 29 січня 2021 року, підписаного АБ «Лідії Поліщук» та ОСОБА_1 (с. с. 74).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому відповідач просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Однак, належного обґрунтування зменшення витрат на правову допомогу відзив на позовну заяву не містить.

Оцінюючи надані адвокатом Поліщук Л.І. послуги та їх пов`язаність із розглядом даної справи, колегія суддів вважає, що направлення адвокатом запиту 23 березня 2021 року до відповідача з приводу надання копій протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу та звіту СОД ОСОБА_5 № 11918 від 12 лютого 2021 року та звіту № 12646 від 19 лютого 2021 року не можна вважати таким, що пов`язаний з розглядом даної справи.

Інші, надані адвокатом послуги, визначені у акті виконаних робіт, пов`язані з розглядом даної справи і відповідачем належним чином не спростовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що представником позивача надані належні докази у підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у

розмірі 6 000грн, про зменшення яких відповідачем обґрунтованого клопотання не подано.

Разом з цим, керуючись критеріями, визначеними у пунктах 1 та 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, та з урахуванням ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача 17 327,06грн та 7 000грн витрат на правову допомогу.

Після проведення судової автотоварознавчої експертизи, висновки якої не підтвердили позовні вимоги у повному обсязі, представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог до 3 804,37грн (21,96% від первісних позовних вимог), а відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивачу підлягають відшкодуванню понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2 000грн, що відповідає принципу розумності та справедливості.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частина 1 статті 134 ЦПК України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У частині 3 статті 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 4 статті 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно частин 2 та 3 статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за

результатами розгляду справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У позовній заяві представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. зазначила орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених позивачем: судовий збір у сумі 908грн, витрати на правову допомогу у сумі 7 000грн та витрати на замовлення проведення оцінки майна у сумі 1 800грн.

При цьому, разом із позовною заявою представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. подала клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Однак, у орієнтовний розрахунок судових витрат позивача витрати на проведення експертизи включені не були.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог представник позивача - адвокат Поліщук Л.І. просила поновити позивачу строк для подання нових доказів, щодо підтвердження понесення витрат за проведення судової експертизи.

У підтвердження понесених витрат по оплаті судової експертизи до заяви додано копію квитанції про оплату позивачем 10 296грн 60коп.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню понесені ним витрат на оплату призначеної судом експертизи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21,96%), що становить 2 261,13грн.

Доводи апеляційної скарги, що позовні вимоги задоволенні повністю, враховуючи подання представником позивача заяви про зменшення позовних вимог, а відтак судові витрати позивача підлягають відшкодуванню у повному обсязі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заява про зменшення позовних вимог була подана не у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог, або частковою сплатою суми, яка була предметом позову, а у зв`язку із тим, що позовні вимоги у повному обсязі не підтверджувалися висновком судової експертизи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відшкодуванні понесених позивачем витрат за складання звітів №62-D/83/9 від 15 лютого 2021 року та №68-R/84/5 від 10 лютого 2021 року у розмірі 1 800грн, оскільки вказані докази не були визнані належними доказами у підтвердження позовних вимог і висновки, зазначені у цих звітах, були спростовані висновком судової автотоварознавчої експертизи, на підставі якої представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог та прийняте судове рішення.

Доводи апеляційної скарги, що вказані витрати були понесені позивачем і висновки, зазначені у звітах, стали підставою для подання даного позову, не є підставою для відшкодування понесених позивачем витрат на складання звітів, так як вказані звіти не були прийняті судом у якості належних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у відшкодуванні судових витрат, понесених позивачем на оплату судової

експертизи, ухвалено з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасування з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги, з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18, згідно з яким при апеляційному та касаційному оскарженні додаткових судових рішень, ухвалених відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 252 КАС України, а саме: при ухваленні рішень, в яких суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, оскільки розмір судового збору при поданні позову не залежить від того, який спосіб виконання судового рішення, у разі задоволення позовної вимоги по суті спору, просить обрати позивач, або від вимоги щодо розміру та порядку розподілу судових витрат. Вказані питання не є самостійними позовними вимогами в розумінні КАС України і не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 2-2830/10.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Виходячи з вищевикладеного, сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 362грн підлягає поверненню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщук Лідії Іванівни задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 3 грудня 2021 року в частині відмови у стягненні судових витрат, сплачених ОСОБА_1 за проведення судової експерти, скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне), ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30115243, яке знаходиться у м. Київ, проспект Перемоги, 65, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який проживає у АДРЕСА_1 , витрати за проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи у сумі 2 261,13грн.

В іншій частині розподілу судових витрат рішення суду залишити без змін.

Повернути ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який проживає у АДРЕСА_1 , сплачений ним 16 грудня 2021 року по квитанції № ПН2905257 на розрахунковий рахунок UA0026010, отримувач коштів ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, судовий збір у сумі 1 362грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному

порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк