Номер провадження: 22-ц/813/3428/22
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна. Також позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову (а.с.1-6).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 18 грудня 2021 року справу передано для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

29 квітня 2021 ОСОБА_2 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також автомобіль RENAULT KOLEOS, НОМЕР_1 , 2008 р.в. №куз. НОМЕР_2 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна. Посилаючись на те, що дане майно було придбано під час спільного проживання та є спільною власністю позивача та відповідача. Враховуючи, що дане майно зареєстроване на ім`я відповідача ОСОБА_3 , а також беручи до уваги погіршені стосунки з відповідачем є обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення (а.с. 99-101).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт: на Ѕ квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на Ѕ квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; та автомобіль RENAULT KOLEOS, НОМЕР_1 , 2008 р.в. №куз. НОМЕР_2 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна (а.с.108-109).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що що його не було залучено до розгляду заяви про забезпечення позову, адже він не є стороною або учасником справи. Проте, як вказує апелянт, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вирішив питання, які впливають на його цивільні права. Зокрема, як зазначено апелянтом, було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить апелянту на праві приватної власності. На думку апелянта, судом першої інстанції було поверхнево досліджено докази у справі, в результаті чого було накладено арешт на майно особи, як не є стороною по справі. Тому, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2021 року в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції (а.с.112-114).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 липня 2021 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи сторони до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суд із позовними вимогами щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 2015 по 2020 року та поділу спільно нажитого майна. Разом з позовною заявою позивачем було направлено на адресу суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартири, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , також автомобіль RENAULT KOLEOS, НОМЕР_1 , 2008 р.в. № куз. НОМЕР_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна. В якості доказів, долучено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна виданого 03.02.2017 року. Відповідачу також належить квартира АДРЕСА_4 .

19.07.2019 року ОСОБА_3 було зареєстровано транспортний засіб Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вимогами позивача є встановлення права власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та право власності на Ѕ частку транспортного засобу Renaulr Koleos, НОМЕР_1 , з метою дотримання співмірності із заявленими позовними вимогами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ч. 1 ст. 150 України містить визначений перелік видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, слід враховувати встановлену практику, а саме постанову Великої палати ВС від 12.02.2020 по справі №381/4019/18, згідно якої «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень п. 4 та п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, обсягом позовних вимог, даними про особу відповідача, та відповідністю виду забезпечення позову, із якими звернулася особа, позовним вимогам.

Окрім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють відповідно до виконання рішення суду, котрим закінчується розгляд справи по суті.

З наявних матеріалів справи вбачається, що предметом позову в даній справі є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації та поділ спільного майна, в тому числі квартири АДРЕСА_3 . Звертаючись із відповідними позовними вимогами, позивачем було долучено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з актуальною інформацією на момент звернення до суду з позовом, згідно якого право власності на зазначену квартиру було оформлено на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна виданий 03.02.2017 року. Тобто, вказану квартиру було придбано відповідачем саме в період зазначений позивачем, проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю, та згідно заявлених позовних вимог. Разом з тим, з виділених матеріалів вбачається, що в процесі розгляду зазначеної цивільної справи відповідачем було укладено з ОСОБА_1 договір дарування квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 було передано останньому безоплатно у власність вказану квартиру, котра в свою чергу, є предметом позову в даній цивільній справі. Вищенаведені дії відповідача щодо відчуження вказаної квартири, котра в свою чергу також ж предметом позову, було здійснено саме після відкриття провадження по справі та призначення підготовчого судового засідання по справі.

Тобто, враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції відповідно дійшов вірного висновку щодо необхідності задоволення заяви позивача про забезпечення позову та накладення арешту на вищенаведене майно, оскільки існує реальна загроза його подальшого відчуження та відповідно зазначені заходи забезпечення позову є ефективним заходом забезпечення виконання судового рішення по суті у разі задоволенні позовних вимог та невжиття таких заходів призведе до порушення прав та інтересів позивача. При цьому посилання на той факт, що апелянт не є учасником спірних правовідносин, в контексті вищевказаних обставин набуття спірного майна не впливає на вірні висновки суду щодо необхідності забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ніц Анатолія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік