Справа № 677/505/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Гладій Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Владюк Н.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року представник акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 962/26-РКМ 23. 15 жовтня 2019 року внаслідок реорганізації, шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 100000 гривень.

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 04 листопада 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 334971,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом -90400,37 грн., заборгованість за відсотками - 179234,07 грн., заборгованість за комісіями 10943,51 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14005,43 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 32003,31 грн., розмір інфляційних втрат за кредитом 2551,75 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками 5832,82 грн.

У забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого передано в іпотеку нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки .05.005.0016, .05.005.0017.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки .05.005.0016, .05.005.0017.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

У відзиві на позов представник відповідачів просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі та застосувати до позовної заяви наслідки пропуску строків позовної давності. Зокрема, зазначив, що з наданого повивачем до матеріалів даної справи розрахунку кредитної заборгованості слідує, що починаючи з 06.03.2009 року позичальник (відповідач) перестала повертати кредит та сплачувати відсотки. Таким чином, у відповідності до п. 4.4 Кредитного договору, починаючи з 07.03.2009 року (наступним днем за днем порушення зобов`язання) термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився та Відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була погасити кредит та сплати проценти за користування ним. Тобто, днем настання строку виконання основного зобов`язання є 07.03.2009 року, і з цього часу у позивача виникло право пред`явити протягом трьох років позов про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. При цьому, позивач звернувся до суду з позовом як до боржника, так і до поручителя лише 30 березня 2021 року, тобто із пропуском встановленого законом строку позовної давності. З урахуванням зазначеного та виходячи з того, що позивачем, на момент звернення з позовом до суду, пропущено трирічний строк позовної давності, представник відповідачів просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Відповідачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник надіслав до суду письмову заява про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу як окремо, так і їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між АТ«Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ«Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 962/26-РКМ 23, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 100000 гривень. Дата остаточного повернення кредиту 20 вересня 2022 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 21 вересня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено іпотечний, відповідно до якого передано в іпотеку нерухоме майно: домоволодіння, загальною площею 119,6 кв. м, та земельна ділянка площею 0,344 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 04 листопада 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 334971,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом -90400,37 грн., заборгованість за відсотками - 179234,07 грн., заборгованість за комісіями 10943,51 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14005,43 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 32003,31 грн., розмір інфляційних втрат за кредитом 2551,75 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками 5832,82 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно статті 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що наявність правовідносин між сторонами підтверджується матеріалами справи, а саме: підписаним відповідачем договором № 962/26-РКМ 23 від 21 вересня 2007 року, розрахунком заборгованості, з якого вбачається про надання позивачем відповідачу кредиту у розмірі 100000 грн.

Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 21 вересня 2007 року укладено договір іпотеки.

Таким чином, фактична наявність кредитних правовідносин між сторонами справи вбачається з обставин надання позичальнику кредитних коштів.

Представником відповідача по справі було заявлено вимогу про застосування позовної давності.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Однак, стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Пунктом 4.4 кредитного договору № 962/26-РКМ 23 від 21 вересня 2007 року встановлено, що у разі невиконання Позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.16. цього Договору, порушення Позичальником або третьою особою, з якою укладено договір забезпечення виконання зобов`язань за Кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3. цього Договору, термін надання Кредиту вважається таким що закінчився, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня, за днем порушення зобов`язання, погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту, та нараховані штрафні санкції.

З письмових матеріалів справи вбачається, що останнє погашення відповідачем заборгованості мало місце 06 березня 2009 року в сумі 99,49 грн., після чого кошти на рахунок не надходили, про що свідчить розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 962/26-РКМ 23 від 21 вересня 2007 року.

Таким чином, у відповідності до п. 4.4 Кредитного договору, починаючи з 07 березня 2009 року (наступним днем за днем порушення зобов`язання) термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була погасити кредит та сплати проценти за користування ним.

З даним позовом позивач звернувся до суду 30 березня 2021 року.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення з відповідача заборгованості за період з 21 вересня 2007 року до 06 жовтня 2020 року, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна вимога про стягнення на заставлене майно може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення на заставне майно. Відтак, не може бути звернуто стягнення, нараховане на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Позивач акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКППНОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2022 року.

Суддя Л.М.Гладій