Справа № 285/2825/22
провадження у справі № 2/0285/711/22
26 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……………..Літвин О. О.,
секретаря………....................… Клечковської М. М.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за правилами спрощеного позовного провадження
позовну заяву ОСОБА_1
про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів, -
У липні 2022 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Зазначає, що з відповідачем уклали шлюб 15.08.2017, під час якого в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зважаючи на відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на права і обов`язки подружжя та ведення спільного господарства, перебування в шлюбі є неможливим. На даний час з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних відносин. Фактично шлюб припинив існування. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Відповідач є батьком дитини, однак не виконує свої зобов`язання по її утриманню, хоча є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Донька проживає разом з нею і вона сама піклується про неї і забезпечує.
Враховуючи викладене, просила розірвати шлюб, укладений між ними, визначити місцем проживання доньки разом з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до порядку, визначеному розділом І главою 7 ЦПК України. Про причини повторної неявки не повідомив, заперечення проти позову не подав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання.
Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2017 року, від якого мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати.
У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами.
Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла - за спільною згодою останніх та самої дитини (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років - її місце проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною. Враховуючи те, що спору у сторін з приводу визначення місця проживання їх доньки не виникло, суд визначає місцем її проживання разом з матір`ю.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2022рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком дошести років - 2 201грн.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності.
Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.
Відповідач є здоровою, молодою особою 32 років; працездатний; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не достатньо приймає участі у вихованні неповнолітньої дитини та не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти.
Разом з тим, на думку суду, позовні вимоги дещо завищені та позивачкою не було доведено можливість сплати відповідачем аліментів в розмірі 5 000 грн. на місяць.
Відтак, враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя своєї дитини, - суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно. Така сума є реальною, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення дитини і позивачки, відповідатиме, як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 04.07.2022.
Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 992,40грн.

З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб

між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

зареєстрований 15 серпня 2017 року Малиновським районним у місті Одесі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

актовий запис №2116.

Визначити місцем проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

починаючи стягнення з 04 липня 2022 року і до досягнення донькою повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір:

на користь ОСОБА_1 в розмірі 992,40 грн.

та на користь держави в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. О. Літвин