Справа № 466/4066/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-з/811/149/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
09 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
за участі секретаря: Савчук Г.В.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «БУД-АРТ», ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів», ТОВ «БК «БУД-АРТ» про усунення перешкод в користуванні приміщенням, стягнення штрафу та збитків, відшкодування завданої моральної шкоди,-
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів», ТОВ «БК «БУД-АРТ» про усунення перешкод в користуванні приміщенням, стягнення штрафу та збитків, відшкодування завданої моральної шкоди.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково.
У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача ТзОВ Українська будівельна компанія Львів протягом 30-денного строку з дня набрання рішенням суду законної сили підключити перший поверх 1-ї черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 до мереж електропостачання, водовідведення та водопостачання - відмовлено.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БУД-АРТ" усунути перешкоди у користуванні позивачем ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями АДРЕСА_2 , які знаходяться у першій черзі будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, шляхом підключення приміщення АДРЕСА_3 до електромереж в точці підключення електролічильника та передачі ОСОБА_1 електролічильника; влаштування залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення №7 за адресою: АДРЕСА_1 з врахуванням вимог ДБН щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.
У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Стягнуто з ТзОВ Українська будівельна компанія Львів на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
У задоволенні вимог про стягнення з ТзОВ Українська будівельна компанія Львів збитків в сумі 9089,00 грн. - відмовлено.
Стягнуто з ТзОВ Українська будівельна компанія Львів , ТОВ "БК "БУД-АРТ" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одну гривню 60 коп.).
Додатковим рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2021 року заяву представника позивача, адвоката Мусаковського А.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №466/4066/20 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Українська будівельна компанія Львів , ТОВ "БК "БУД-АРТ" про усунення перешкод в користуванні приміщенням, стягнення штрафу та збитків, відшкодування завданої моральної шкоди - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 16 грудня 2021 року в апеляційному порядку оскаржили ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів», ТзОВ «Будівельна компанія «БУД-АРТ», та ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «БУД-АРТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» та ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2021 року залишено без змін.

29 липня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткової постанови.

У заяві зазначила, що нею при подачі позову надано орієнтовний розрахунок судових витрат.

Стверджує, що при перегляді оскаржуваних рішень, вона користувалась правовою допомогу адвоката Мусаковського А.В., яка полягала у виготовленні проектів відзивів на апеляційні скарги відповідачів, участь у судових засідання та спростування позицій відповідачів у справі.

Просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів», ТзОВ «Будівельна компанія «БУД-АРТ» на її користь 21 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення належить задовольнити частково з огляду на таке.

Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та адвокатом Мусаковським А.В. укладено договір про надання правової допомоги №12 від 27 грудня 2019 року, предметом якого є надання клієнту правничої допомоги.

Згідно попереднього розрахунку судових витрат, які апелянт ОСОБА_1 понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом цивільної справи № 466/4066/20 в апеляційному суді, такі становлять 11 800 грн.

Відповідно до Додатку « 1 до Договору про надання правової допомоги № 12 від 12 грудня 2019 року загальна вартість послуг складає 21 000 грн.

Згідно Акту наданих послуг № 3 від 25 липня 2022 року загальна вартість послуг з врахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката витраченого адвокатом часу складає 21 000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд в Постанові від 12 червня 2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09 червня 2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 21 000 грн. не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, враховується те, що ОСОБА_1 також оскаржувала рішення суду першої інстанції і її апеляційна скарга була залишена без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови слід задовольнити частково, стягнути з ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів» та ТОВ «БК «БУД-АРТ» на користь ОСОБА_1 по 5000 гривень витрат на правничу допомогу, в решті вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 270, 381-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «БУД-АРТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» на користь ОСОБА_1 по 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 09 вересня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.