Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1898/20

Номер провадження: 2/511/129/22

29 червня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання - Захарової О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Кравчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду надійшла вказана цивільна справа.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.08.2017 року. Мати ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 10.12.2021 року було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

26.01.2022 року та 16.02.2022 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Дубасом О.І. заявлено клопотання про проведення судового засідання по вказаній цивільній справі поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.02.2022 року в задоволенні клопотань - відмовлено.

02.02.2022 року на адресу суду надійшов лист від Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації, де зазначено, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-XI «Про утворення та ліквідацію районів», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1635-р « Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконання Постанови кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (зі змінами), Примірного порядку передачі документації щодо дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, від служб у справах дітей районних державних адміністрацій до служб у справах дітей виконавчих органів міських рад, сільських та селищних рад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 03.02.2021 року № 48. Служба у справах дітей районної державної адміністрації передала списки, особові справи, інформацію та інші наявні документи стосовно судових процесів, які відбуваються із залученням або за ініціативою районної державної адміністрації та стосується дітей, що проживають або походять з Роздільнянської територіальної громади, для захисту їхніх прав і законних інтересів та забезпечення, у разі необхідності, процесуального правонаступництво відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України.

16.02.2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Дубаса О.І. про заміну третьої особи Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування на правонаступника Службу у справах дітей Роздільнянської міської ради.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.02.2022 року клопотання задоволено, та залучено в якості правонаступника третьої особи - Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Службу у справах дітей Роздільнянської міської ради.

16.02.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду надійшло клопотання про витребування доказів від представника позивача - адвоката Дубаса Олександра Ігоровича про витребування від Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради письмового висновку про доцільність (або недоцільність) позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.02.2022 року вказане клопотання задоволено та витребувано від Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради письмовий висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.05.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло рішення Роздільнянської міської ради Одеської області про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Також з рішенням надійшов висновок органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених в позові та наданих письмових доказів. Також позивач пояснила суду, що ОСОБА_4 її онук, її син - батько онука не хоче за дитиною дивитися та вже його позбавлено батьківських прав за ріішенням суду, мати - відповідач весь час у лікарні у м. Одеса. Відповідач за станом здоров`я не може дивитися за дитиною, він її не слухається. Батько дитини одружився у м. Одеса, є дочка. Шість років вона сама виховує онука, їй допомагає її донька, якій 32 роки. Мати всі шість років за ним не дивиться, 2 роки не дзвонила, не цікавилась, потім з`явилася. Дитина вже закінчила 4 клас, зробили випускний. Хоче щоб дитину віддали їй. Онук б`є відповідачку та не хоче з нею розмовляти. За шість років відповідач не давала грошей та продуктів, тільки потоптані туфлі чужі, які онук не вдягав. Раніше вона приїжджала в м. Роздільна, зайшла додому відповідачки, дитина лежала як мертва, дитина спала більше 2 годин та не вставала, потім вона його ледве розбудила, він сказав що мати йому дала пігулки, свою пігулку ј - це її дозування. Після чого позивач забрала дитину до себе.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала у повному обсязі, та просила відмовити в його задоволенні, пояснила суду, що не хоче щоб її позбавляли батьківських прав. Вона хворіє і раніше лежала у лікарні (тому не доглядала), а зараз раз на місяць робить укол і все, вона сидить вдома. Вона є інвалідом 2 групи загального захворювання. Зараз може за ним доглядати, но хоче щоб він жив з бабусею. У неї не має грошей, двоюрідний брат забрав пенсійну картку та дає 200 гривень на 3 дні, щоб вона все не витрачала. Вона дзвонить сину, він не хоче з нею розмовляти. В суді побачила його, спілкувалась з ним, він поздоровкався з нею.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав у повному обсязі. Також зауважив, що є висновок органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Представник третьої особи служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Кравчук В.В. покладається на розсуд суду та просив прийняти рішення відповідно до закону та в інтересах дитини. Також пояснив суду, що підтримує висновок органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Але повідомив, що акт обстеження житлових умов проживання відповідачки Орган опіки не робив, характеризуючих даних на неї не збирав.

Також суд заслухав думку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що він з матір`ю ОСОБА_2 не спілкується, вона ні чого не робить йому, передавала щось дрібнее, дзвонить дуже рідко. Жив з матір`ю давно, його забрали десь у чотири роки від неї. Била без причини. А одного разу дала йому пігулку, і він спав цілий день. Погано за ним доглядала, потім бабуся його забрала, та він живе у бабусі, там в нього є друзі. Бабуся добре його доглядає. Мати до нього не приходить Мати не хоче за ним дивитись. Його приводила до мами тітка, щоб він її побачив. Однак вона не рада його бачити, вона сиділа на вулиці, пішли в хату, посиділи та усе, навіть не пригостила. Мати його життям не цікавиться взагалі. Коли дзвонить, питає, що їв і далі з бабусею балакає або взагалі мовчить. Тому він не хоче з нею спілкуватись. Нічого спільного з нею не має. Вони з тіткою роблять все по дому. Варять компоти разом, на вулиці на кострі. Біля хати матері сміття, пляшки від горілки прямо перед порогом. В хаті був жах, вони туди і не пішли. Вона зовсім не дивиться за хатою.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.08.2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 405, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батька ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року, було позбавлено батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 10.12.2018 року.

Відповідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 439 виданої уповноваженому власнику ОСОБА_1 , адреса фактичного мешкання АДРЕСА_1 , про те, що до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Довідка видана Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області.

Відповідно до акту обстеження матеріально- побутових умов життя ОСОБА_1 , 1968 р.н., що проживає АДРЕСА_1 від 13.08.2020 року, родина проживає в житловому будинку який належить ОСОБА_1 , в домі дві кімнати і веранда, кухня, опалення пічне, водопровід на дворі. В будинку зроблено ремонт, тепло, чисто. У дитини є окрема кімната в якій є ліжко, телевізор, шафа, стіл. Є дитячі речі , іграшки, одяг, речі для проведення дозвілля. В домі є продукти харчування. Батько дитини із сином не проживає, матеріально не допомагає, вихованням не займається. Мати не відвідувала дитину більше двох років.

Разом з тим, такий документ відображає лише стан побутових умов проживання позивачки та не може слугувати підтвердженням неналежного виховання дитини відповідачем, оскільки дитина проживає разом з позивачкою.

Відповідно характеристики ОСОБА_4 , учня 2 класу Слобідського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ» Роздільнянської районної ради Одеської області 30.08.2012 року народження, хлопчик під опікою (його виховує бабуся ОСОБА_1 ). Вона відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створені всі житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Хлопчик дисциплінований не порушує норм та правил поведінки. Дитина має позитивне ставлення до трудової діяльності. Має друзів. Спокійний та урівноважений. Бере активну участь у житті класу.

Відповідно до висновку ЛКК від 08.08.2018 року № 443, виданого КЗ "Роздільнянською центральною районною лікарнею" мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки, утримувати та виховувати свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.12.2018 року Роздільнянською районною державною адміністрацією було винесено Розпорядження № 915/А-2018 «Про влаштування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку ОСОБА_1 », та яким було призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 . Місце проживання ОСОБА_4 визначити за місцем проживання опікуна: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 2 групи, не визнана недієздатною, та такою, що не може виконувати свої батьківські обов`язки, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , випадків жорстокого поводження з дитиною не зафіксовано, не вдавалась до будь-яких видів експлуатації дитини, не примушувала її до жебракування, у відповідності до ст. 164 СК України та діючи виключно в інтересах дитини, орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 243/13192/19-ц вказав на відсутність підстав для позбавлення батька батьківських прав, оскільки він, в силу своїх можливостей, намагається піклуватися про дітей.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також, що створило загрозу життю дитини.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказує: Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин». Окрім того, Узагальнення від 11.12.2008 року Верховного Суду України «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» визначило: «Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.».

Отже відповідно відповідно до висновку ЛКК від 08.08.2018 року № 443, виданого КЗ "Роздільнянською центральною районною лікарнею" мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за станом здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки, утримувати та виховувати свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, як вбачається з матеріалів справи жодна із сторін вказаного висновку ЛКК не спростувала, та не надала доказів захворювання відповідачкою на алкоголізм та наркоманію. Отже позивачем не доведено не можливості виконувати відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_4 не грунтується на законі.

Докази, які були надані позивачкою в судове засідання, а саме: характеристика та інформація зі школи, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків свідомо, а в даному випадку винна поведінка відповідачки не встановлена, крім того це остаточно розірве зв`язок сина з матір`ю, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 155, 164-166, 180-182, 184 СК України, ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради, адреса: Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, 17.

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя І. В. Бобровська