Єдиний унікальний номер 722/141/22
Номер провадження 2/722/125/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Кушнір І.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бацей Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання протиправними дій щодо нарахування заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого с Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний Договір № E/V082833, згідно п. 1.2 якого йому було надано кредит у розмірі 70 000 доларів США зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами на термін до 30 серпня 2018 року.

02 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з іншої сторони, було укладено Договір іпотеки E/V082833-2, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є майновими поручителями ОСОБА_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ІІриватБанк» згідно кредитного договору №Е/V082833 від 02.09.2008 року.

09 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Е/V082833 від 02.09.2008 року в повному обсязі.

Рішенням Сокирянського районного суду від 30.07.2015 року по справі №722/605/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.09.2008 року №Е/V082833, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк (р/р № НОМЕР_2 , код СДРПОУ 14360570. МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №Е/V082833 від 05.09.2008 року у розмірі 1169437 (одного мільйона ста шістдесяти дев`яти тисяч чотириста тридцяти семи) грн. 21 коп. та судові витрати в розмірі 3654 грн.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 08.10.2015 року по справі №722/605/15-ц рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 липня 2015 року було змінено: стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №Е/V082833 від 05 вересня 2008 року в розмірі 51 635, 80 доларів США, що станом на 17 березня 2015 року становить 1 177 626 грн. 27 коп. у тому числі - 44 792,27 доларів США - заборгованість за кредитом, що станом на 17 березня 2015 року становить 996 487 грн. 63 коп.; 6 843,53 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що станом на 17 березня 2015 року становить 152 247 грн. 09 коп.; 22 891 грн. 55 коп. - пеня за рік, за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області залишено без змін відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2015 року, а отже набуло чинності 08.10.2015 року.

В грудні 2021 року позивач отримав від державного виконавця Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Козловської О.В. постанову про відкриття виконавчого провадження №67731357 по виконанню виконавчою напису №667 виданого 14.03.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 4811904,67 грн.

Позивачем під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №67731357 було встановлено, що 14 березня 2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис реєстровий №67731357 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 .

Як зазначено у виконавчому написі зазначене майно на підставі Договору іпотеки №Е/V082833-01, посвідченого 02.09.2008 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д. за реєстровим №2034, передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк» (код СДРПОУ 14360570) місце знаходження: 01001. м. Київ. вул. Грушевського. буд.1Д, яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк».

За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі:

- заборгованість за кредитним договором 44792,27 доларів США;

- заборгованість за відсотками 57281,93 доларів США:

- пеня 68020,12 доларів США, що всього становить 170 094 (сто тисяч сімдесят тисяч дев`яносто чотири) долари США 32 центи, що за курсом НБУ на 29.11.2018 року (один долар США дорівнює 28,269049 гривень) становить 4 808 404 (чотири мільйони вісімсот вісім тисяч чотириста чотири) гривні 67 копійок.

- витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500.00 грн.

Всього з врахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 4811 904 (чотири мільйони вісімсот одинадцять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 67 копійок.

Строк, за який проводиться стягнення десять років два місяці сім днів, а саме з 02.09.2008 року по 29.11.2018 року.

23.12.2021 року позивач звернувся до Сокирянського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням надати довідку про заборгованість по валютному кредиту за договором №Е/V 082833 від 02.09.2008 року станом на 29.11.2018 року (тобто станом на день вчинення виконавчого напису).

Відповідно до наданої довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» за вих. №N5TQFTJHH6CM2P3F від 28.12.2021 року заборгованість складала:

- заборгованість за тілом кредиту - 44792.27 долари США:

- заборгованість за відсотками - 57281.93 долари США:

- пеня - 68020,12 доларів США, що всього становить 170 094 (сто сімдесят тисяч дев`яносто чотири) долари США 32 центи.

Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець мас право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 30 серпня 2018 року, включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 мав зокрема, повертати Банку кредит і сплачувані проценти періодичними (щомісячними) і платежами до 01 числа кожного місяця. Починаючи з 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 , мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані в межах строку кредитування.

Правова позиція по даному питанню висловлена Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/951942 (провадження № 14-10 цс 18).

З огляду на вказане вище право відповідача на підставі ст.559 та ч.4 ст. 631 ЦК України нараховувати передбачені договором проценти можливо виключно до пред`явлення позову до суду, тобто станом до 09 квітня 2015 року.

Позивач вважає, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» були відсутні правові підстави для продовження нарахування процентів за кредитним договором після 09.04.2015 року, а отже, нарахування ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом в сумі 57281,93 доларів США є протиправним.

Крім цього, позивач зазначає що згідно статті 610. пункту 3 ч.1 ст. 611 ЦК України, підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання.

Але відповідно до пункту 1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Крім того, оскільки право ПАТ КБ «Приват Банк» нараховувати процент за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування (строку пред`явлення вимог про дострокове повернення кредиту), то відповідно необґрунтованим є і нарахування ПАТ КБ «Приват Банк» неустойки, нарахованої на проценти.

З огляду на вказане вище вважає, що право відповідача на підставі ст. 599 та ч.4 ст.549, 611 ЦК України нараховувати передбачену договором пеню можливо виключно до пред`явлення позову то суду, тобто станом до 09 квітня 2015 року.

Отже, у ПАТ КБ «ПриватБанк» були відсутні правові підстави для нарахування неустойки пені за кредитним договором після 09.04.2015 року а, отже, нарахування ОСОБА_2 в сумі 68020,12 доларів США є протиправним.

Просив визнати протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування ОСОБА_2 після 09.04.2015 року заборгованості за кредитним договором №E/V082833 від 02.09.2008 року, а саме відсотків в сумі 57281.93 доларів СІІІА та пені в сумі 68020.12 доларів США.

15.04.2022 року від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю, мотивуючи тим, що позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача по нарахуванню відсотків та пені незаконними та здійснення перерахунку заборгованості за договором кредитної лінії, а саме процентів та пені є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення права позивача. Зазначає, що нарахування позивачу відсотків, пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. Вважає, що вказані позовні вимоги є по суті запереченням (відзивом) на позов банку про стягнення заборгованості у вигляді неправомірного нарахування відсотків та комісії - у разі наявності підстав для її нарахування у вигляді необґрунтованості позовної вимоги - у разі відсутності підстав для їх нарахування.

Враховуючи наведене, вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, звернувшись до суду з позовними вимогами про визнання дій протиправними щодо нарахування відсотків та пені та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

18.04.2022 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник зазначав, що згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Неправомірне нарахування ОСОБА_2 відсотків та пені за кредитним договором, строк виконання якого був змінений відповідачем та настав ще в 2015 році, є порушенням прав позивача, оскільки відповідач вчиняє дії щодо збільшення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, що протирічить нормам матеріального права, а, отже, порушує його права та охоронювані законом інтереси. Розмір заборгованості став підставою для вчинення 14 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису реєстровий №667. Як зазначено у виконавчому написі зазначене майно на підставі договору іпотеки №Е/V082833-01, посвідченого 02.09.2008 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д. за реєстровим №2034, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк, яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційному банку «ПриватБанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі:

- заборгованість за кредитним договором - 44792,27 долари США;

- заборгованість за відсотками - 57281,93 долар США;

- пеня - 68040,12 доларів США.

Всього сума заборгованості становить 170 094 (сто тисяч сімдесят тисяч дев`яносто чотири) долари США 32 центи, що за курсом НБУ на 29.11.2018 року (один долар США дорівнює 28,269049 гривень) становить 4 808 404 (чотири мільйони вісімсот вісім тисяч чотириста чотири) гривні 67 копійок.

Отже, вчинення протиправних дій відповідачем призвело до необґрунтованого збільшення відповідальності позивача, і, як наслідок звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення завищеної (неправомірної) суми заборгованості.

Вважає, що способом захисту порушеного права позивача є виключно визнання неправомірними дій щодо здійснення її нарахування відповідачем та зобов`язання встановити дійсну заборгованість (провести її перерахунок) на момент видачі довідки.

Враховуючи вищевикладене, вважає заперечення АТ КБ «ПриватБанк» стосовно доводів позову необґрунтованими, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник позивача Залуцький В.Н. в судовому засіданні позовні вимоги, підтримав та з підстав викладених у позові просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та з підстав викладених у відзиві на позов просила у їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи Лях М.В., будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась і про причини своєї неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 02 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», з однієї сторони та ОСОБА_2 було укладено кредитний Договір № E/V082833, згідно якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 70 000 доларів США зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами на термін до 30 серпня 2018 року.

Крім цього, 02 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з іншої сторони, було укладено Договір іпотеки E/V082833-2, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є майновими поручителями ОСОБА_7 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ІІриватБанк» згідно кредитного договору №Е/V082833 від 02.09.2008 року.

Згідно рішення Сокирянського районного суду від 30.07.2015 року по справі №722/605/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.09.2008 року №Е/V082833, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк (р/р № НОМЕР_2 , код СДРПОУ 14360570. МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №Е/V082833 від 02.09.2008 року у розмірі 1169437 (одного мільйона ста шістдесяти дев`яти тисяч чотириста тридцяти семи) грн. 21 коп. та судові витрати в розмірі 3654 грн.

Згідно рішення апеляційного суду Чернівецької області від 08.10.2015 року по справі №722/605/15-ц, рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 липня 2015 року було змінено: стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №Е/V 082833 в розмірі 51 635, 80 доларів США, що станом на 17 березня 2015 року становить 1 177 626 грн. 27 коп. у тому числі - 44 792,27 доларів США - заборгованість за кредитом, що станом на 17 березня 2015 року становить 996 487 грн. 63 коп.; 6 843,53 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що станом на 17 березня 2015 року становить 152 247 грн. 09 коп.; 22 891 грн. 55 коп. - пеня за рік, за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2015 року, рішення апеляційного суду Чернівецької області залишено без змін.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» за вих. №N5TQFTJHH6CM2P3F від 28.12.2021 року виданої ОСОБА_2 , встановлено, що станом на 29.11.2018 року заборгованість за договором №Е/V082833 від 02.09.2008 року складала: заборгованість за тілом кредиту - 44792.27 долари США; заборгованість за відсотками - 57281.93 долар США; пеня - 68020,12 доларів США, всього заборгованість становить 170094 (сто сімдесят тисяч дев`яносто чотири) долари США 32 центи.

Згідно детального (розгорнутого) розрахунку заборгованості по кредитному договору №Е/V082833 від 02.09.2008 року, за період з 05.09.2008 року по 08.06.2022 року, заборгованість за кредитним договором становить - 44792,27 долари США; заборгованість за відсотками 63403,54 долари США; заборгованість нарахованої пені становить 112743,16 доларів США.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оскільки положення Конституції України та цієї Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

У постанові від 10 жовтня 2019 року в справі №320/8618/15-ц (провадження N 61-4393сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі висновки. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Нарахування позивачу відсотків та пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача.

Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.

Результат аналізу статей 12, 89 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що у разі виникнення спору між сторонами суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку відсотків, пені, штрафних санкцій тощо та здійснити оцінку доказів, на яких такі дії ґрунтуються.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо нарахування заборгованості є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення права позивача, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 14, 15, 16 ЦК України та керуючись статтями 2-5, 7, 11, 12, 15, 76-83, 89, 209,213, 263, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання протиправними дій щодо нарахування заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 05.01.2023 року