Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/64/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" липня 2022 р. м.Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання Хименко О.А.,

розглянувши у місті Благовіщенське Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визнання дійсним укладеного 15.07.2018 року попереднього договору купівлі продажу житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ним та ОСОБА_2 .Також просить суд визнати за ним право власності на вказаний будинок.

На обґрунтування позову зазначив, що 15.07.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу (розписку) житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У розписці вказаний строк виконання до 01.02.2019 року.

Після закінчення обумовленого строку ОСОБА_2 , не оформив вказаного договору в нотаріальному порядку, посилаючись на те, що не може оформити правовстановлюючі документи на будинок через поширення коронавірусної інфекції COVID 19 та свій похилий вік.

Позивач зазначає, що право власності на будинок зареєстроване на батька відповідача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є спадкоємцем після його смерті за законом першої черги та фактично прийняв спадщину після його смерті. З огляду на вказане, вважає, що відповідач на час укладення вказаного вище договору купівлі-продажу був власником спірного будинку.

Посилаючись на вказані вище обставини придбання ним будинку, на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, просить визнати зазначений вище договір з відповідачем дійсним та визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду заяву про визнання позову.

З наданих сторонами письмових доказів, суд встановив такі фактичні обставини справи та визначив такий зміст спірних правовідносин:

Відповідно до змісту частини 4 статті 206 Цивільного процесуального Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та з`ясування питання, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено:

Дослідивши в порядку спрощеного провадження матеріали справи, суд встановив:

З копії архівної довідки № 378 від 13.12.2021 року, встановлено, що житловий будинок із господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 встановлено ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .

З копії довідки Синицівської сільської ради № 27 від 26.07.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 має в особистій власності житловий будинок із господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії довідки виконавчого комітету Синицівської сільської ради від 16.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено з копії розписки від 15.07.2018 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 8000 грн. в рахунок продажу житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав його батькові ОСОБА_3 та належить йому за правом спадкування. У розписці зазначено, що вона написана у присутності свідків.

З копії листа від 31 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 повідомляє, ОСОБА_1 про те, що не може оформити купівлі продажу житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в нотаріальному порядку через неможливість прибути в Україну через похилий вік.

З копії паспорту НОМЕР_2 виданого 22 травня 2009 року Київським РВ ОГУМВС України, встановлено, що позивач є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с.Кам`яний Брід, Ульяновського району, Кіровоградської області.

З копії картки платників податків встановлено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача НОМЕР_3 .

Як встановлено з копії звіту про проведення незалежної оцінки продажу житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вартість будівлі становить 36200 грн. 00 коп.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з таких підстав.

Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми:

Відповідно до ч.3 ст. 12 ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до змісту ч.1 ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Позивачем не наведено доказів права власності відповідача ОСОБА_2 на спірне майно.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Всупереч наведених вище вимог ч.3 ст. 12 , ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не доведено того, що відповідач ОСОБА_2 на час продажу житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 був його власником.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У справі не наведено доказів втрати можливості укласти належним чином договору купівлі-продажу спірної садиби, адже для її укладення не обов`язкова особиста присутність її власника. Зокрема є можливість укласти угоду через представника у передбаченому законом порядку.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

З огляду на те, що договір купівлі-продажу укладений особою, яка не є власником майна, а також на те, що позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин, позов задоволенню не підлягає.

Така позиція висловлена і Верховним Судом України в постановах у справі №6-1288цс17 від 06.09.2017 року та № 665/2266/16-ц 04.03 2019 року.

Згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ч. 2 ст. 220, 657, ч. 1 ст.658 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-83, ч.1 ст.81, ст.ст. 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у визнанні за ним права власності на житловий будинок із господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Суддя: А. А. Бондаренко