Провадження № 2/201/1186/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 (третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО») про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 09.12.2021р. знаходиться цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 (третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО») про відшкодування шкоди (а.с.№3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.12.2021р. провадження по справі було відкрито та розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.№49).

Ухвалою суду від 08.04.2022р. були витребувані докази (а.с.№114)

В обґрунтування позовних вимог представник позивача Зубач В.Л. (діє на підставі довіреності № 1748 від 05.01.2021р. - а.с.№45) зазначав, що 24.09.2018р. між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів « АМ 131067, забезпечений транспортний засіб «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 03.04.2019р. в м. Дніпро відбулось ДТП за участю транспортного «Hyundai», реєстраційний НОМЕР_1 та транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до спільно складеного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) подія відбулась внаслідок порушення ПДД з боку відповідачки. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 16 143грн. 30коп. Страхова компанія відповідачки здійснила виплату на користь позивача лише у розмірі 12 937грн. 40коп. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки страхове відшкодування у розмірі 3 205грн. 90коп. та понесені по справі судові витрати.

21.01.2022р. до суду в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив, в якому відповідачка посилалася на те, що позивачем не надані докази сплати суми страхового відшкодування по вимозі в порядку суброгації № 564/219 від ПрАТ СК «ВУСО». Також відсутні докази, на підставі якої третьою особою було сплачено суму в розмірі 12 937грн. 40коп. та відсутнє обґрунтування зменшення суми виплати по вимозі. Крім того, зазначила, що обов`язок щодо відшкодування повної вартості шкоди покладений на ПрАТ «СК «ВУСО», з яким у відповідачки укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Одночасно, 21.01.2022р. до суду надійшло клопотання відповідачки про витребування доказів (а.с.№70-72).

Також 21.01.2022р. разом із відзивом до суду надійшли заперечення відповідачки, в яких вона просила розглядати справу за правилами загального позовного провадження з метою ретельного дослідження обставин по справі, що мають суттєве значення для розгляду справи (а.с.№73-74) .

03.02.2022р. до суду в порядку ст. 179 ЦПК України надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача посилався на те, що до позивача перейшло право вимоги у розмірі фактично виплаченого страхового відшкодування, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлюваного ремонту. Крім того, представник зазначив, що страхова компанія відповідача виконала свої зобов`язання та сплатила суму страхового відшкодування, а тому різницю між фактично виплаченою сумою потерпілому та відшкодованою сумою страховою компанією має сплатити саме відповідачка. Що стосується сумнівів відповідачки відносно пошкоджень, які зазнав транспортний засіб «Hyundai», то на думку представника позивача, вони не повинні братися до уваги, оскільки відповідачка не є спеціалістом у сфері автотоварознавства та доводи, що вказані у відзиві ґрунтуються лише на її здогадках (а.с.№80-86).

01.03.2022р. до суду в порядку ст. 180 ЦПК України надійшли заперечення відповідачки, в яких остання зазначила, що за умови відсутності обґрунтування з боку позивача підстав, за яких ПрАТ СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування менше, ніж було заявлено на 3 205грн. 90коп., позовні вимоги є необґрунтованими і стягнення з відповідачки цієї суми є безпідставним, адже на дату ДТП є діючий договір страхування цивільної відповідальності. Крім того, зазначила що між ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого, при виплаті страхового відшкодування амортизаційний знос не враховується за ризиками АВТОКАСКО ДТП та АВТОКАСКО інші випадкові події. Вважала необґрунтованими позовні вимоги та просила відмовити в їх задоволенні (а.с.№92-94).

01.03.2022р. до суду надійшла заява відповідачки про витребування доказів, яка ухвалою від 08.04.2022р. була задоволена. Витребувані докази надійшли суду 13.05.2022р. та 24.05.2022р.

21.06.2022р. відповідачка ознайомилась з матеріалами справи та додаткових пояснень щодо витребуваних нею доказів суду не надала.

Ознайомившись із клопотанням відповідачки про витребування доказів, що надійшло суду одночасно із відзивом 21.01.2022р., а також приймаючи до уваги, що аналогічне клопотання судом задоволено, судом не знайдено підстав для повторного розгляду цього клопотання відповідачки.

Ознайомившись із запереченнями відповідачки проти розгляду справи в загальному позовному провадженні, враховуючи, що ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагають проведення розгляду справи в загальному позовному провадженні, судом не знайдено підстав для задоволення цього клопотання відповідачки.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про наявність в провадженні суду даної цивільної справи, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали судді Ткаченко Н.В. про відкриття провадження та позовної заяви (а.с.№52) своїм правом на подачу пояснень не скористалося.

24.05.2022р. на виконання ухвали суду від 08.04.2022р. про витребування доказів ПрАТ СК «ВУСО» надало докази та додатково повідомило, що розрахунок суми страхового відшкодування був проведений на підставі рахунків на оплату за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи передбаченої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.№133).

Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, надавши оцінку змісту заперечень проти позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 131067 (а.с.№10-16).

Відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ СК «ВУСО», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 177929318 (а.с.№40).

03.04.2019р. о 13год. 15хв. за адресою: м. Дніпро, вул. В. Великого, ЕО 141а сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до спільно складеного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) подія відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДД (а.с.№26-29).

Відповідачка в своєму відзиві не заперечувала свою вину у вчиненні ДТП (спір стосується лише суми шкоди), а тому ця обставина відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Позивачем був проведений розрахунок страхового відшкодування до страхового акту та встановлена вартість відновлюваного ремонту в сумі 16 143грн. 30коп. (а.с.№37 зворотна сторона).

28.11.2019р. позивачем була направлена вимога в порядку суброгації № 564/2019 на суму 16 143грн. 30коп. до ПрАТ СК «ВУСО» (а.с.№41), та згідно довідки ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 24.02.2020р. сума страхового відшкодування у розмірі 12 937грн. 40коп. була сплачена третьою особою (а.с.№42).

20.05.2021р. позивачем була направлена вимога на ім`я ОСОБА_1 про сплату 3 205грн. 90коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (а.с.№43), однак відповідачка відмовляється сплатити цю суму, оскільки з невідомих їх причин ПрАТ СК «ВУСО» сплатило суму страхового відшкодування не в повному обсязі, а також довідка позивача про зарахування коштів не є належним доказом виконання третьою особою своїх зобов`язань.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як страховик потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів та виплатив в повному обсязі суму страхового відшкодування в розмірі 16 143грн. 30коп., а тому до позивача перейшло право вимоги у межах цієї суми.

Відносини між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З поданого ПрАТ «СК «ВУСО» платіжного доручення № 5478 від 24.02.2020р. (а.с.№139) вбачається, що грошові кошти в рахунок страхового відшкодування за вимогою № 564/2019 виплачені позивачу в розмірі 12 937грн. 40коп. (а.с.№139).

При цьому, як зазначив представник третьої особи у своєму листі № 1988 від 16.05.2022р., сума страхового відшкодування у розмірі 12 937грн. 40коп. була розрахована за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи, передбаченої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 177929318 (а.с.№132-133).

Таким чином третя особа виконала свої зобов`язання перед відповідачкою, відшкодувавши витрати з урахуванням його зносу.

Відповідно до положень 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, до позивача, який перед потерпілою особою виконав зобов`язання, перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідачки, оскільки страхова виплата страховика відповідачки є недостатньою для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування у розмірі 3 205грн. 90коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Заперечення відповідачки щодо недоведеності позивачем розміру страхового відшкодування, а також необхідність погашення цієї суми саме третьою особою, суд оцінює критично, оскільки третьою особою надане платіжне доручення про перерахування коштів (а.с.№139), а наявність спору між відповідачкою та її страховою компанією ПрАТ «СК «ВУСО» не впливає на вирішення спору між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 .

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 (третя особа ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО») про відшкодування шкоди та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 3 205грн. 90коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270грн. (а.с.№2).

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 1 ст. 82, 89, 141, 259, 263-265, 274, 275 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 (третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО») про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» () суму страхового відшкодування у розмірі 3 205грн. 90коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» () судові витрати у розмірі 2 270грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.