Справа № 309/4390/22
Провадження № 2/309/838/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2022 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Кемінь В.Д.
з участю секретаря судового засідання Бринзей Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за позовом за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за договором позики -
У жовтні місяці 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Довгій В.І. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за договором позики.
Крім того позивач звертає увагу суду на те, що рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі №713/2737/12-ц не виконано, про що надано відповідь начальника Хустського відділу держаної виконавчої служби у Хустському районі за вих. №9458/20-13-28, на адвокатський запит за вих. №22/022. та станом на день подання позову перебуває на виконанні.
Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 14 121,67 грн., та інфляційні збитки в розмірі 108 448,49 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Довгій В.І., подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу без участі позивачки та у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі доданих до справи доказів.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом публікації оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов відповідачкою не подавалося.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Також при дослідженні доказів судом встановлено, що рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі № 713/2737/12-ц не виконано, про що надано відповідь начальника Хустського відділу держаної виконавчої служби у Хустському районі за вих. №9458/20-13-28, на адвокатський запит за вих. №22/022. та станом на день подання позову перебуває на виконанні.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими знаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи вищезазначене, на позичальника покладено додаткові зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України за неналежне виконання рішення суду.
Отже, рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі №309/713/2737/12-ц не виконано, а тому у позивачки ОСОБА_1 виникло право стягнення з відповідачки ОСОБА_2 інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць, з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що обґрунтовано наступним.
За період з 11 лютого 2013 року внаслідок порушення термінів сплати заборгованості за рішенням суду у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до розрахунку заборгованості становить 122 571,16 грн. (Сто двадцять дві тисячі, п`ятсот сімдесят одна гривня шістнадцять копійок) без основної суми боргу, а саме - 3% річних за користування грошовими коштами 14 121,67 грн.; інфляційні збитки - 108 448,49 грн..
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кошти на підставі рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі № 309/713/2737/12-ц. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою - відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Таким чином в межах визначених положеннями частини другої статті 625 ЦК України боржник відповідачка ОСОБА_2 прострочила виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора і зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Оскільки зобов`язання за договором позики є грошовим, то у зв`язку з простроченням виконання відповідачем такого зобов`язання, позивачка правомірно ставить питання про стягнення з відповідача сум, передбачених ст.625 ЦК України.
Суд констатує, що основною сумою боргу у даному випадку є 3% річних відповідно до розрахунку заборгованості який становить 122 571,16 грн. (Сто двадцять дві тисячі, п`ятсот сімдесят одна гривня шістнадцять копійок) без основної суми боргу, та 3% річних за користування грошовими коштами 14 121,67 (грн.), інфляційні збитки: 108 448,49 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду в розмірі 1225 грн.
На підставі наведеного та керуючись 10,12,81,211,223,247,259,263-265,280-284 ЦПК України, ст.ст.526,527,625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.