Справа № 309/832/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 30 серпня 2021 року (у складі судді Піцура Я.Я.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у березні 2021 р.

Просила зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні земельною ділянкою, у тому числі у встановленні огорожі на земельній ділянці за кадастровим номером :01:002:0078, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог указала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1650 га, кадастровий номер :01:002:0078, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2019 р.

Із моменту купівлі вказаної земельної ділянки вона не може належним чином користуватися нею, оскільки ОСОБА_1 створює перешкоди для цього шляхом недопуску сільськогосподарської техніки для оброблення ділянки, висипання на ділянку гравію та піску, а також перешкоджає спробам звести огорожу на ділянці.

Рішенням Хустського районного суду від 30 серпня 2021 р. позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0078, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , у тому числі у встановленні огорожі на земельній ділянці. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки як замовником, так і виконавцем допущено порушення вимог Закону України «Про землеустрій» та Закону України «Про Державний земельний кадастр»;

-вирішення цієї справи було передчасним, оскільки у провадженні Хустського районного суду знаходиться цивільна справа № 309/2217/21 про скасування реєстрації права власності та земельну ділянку.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, і рішення суду першої інстанції без змін. Узагальнені заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції і безпідставності доводів апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2019 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбала земельну ділянку площею 0,1650 га, кадастровий номер :01:002:0078, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9-11). На підставі вказаного договору за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку (а.с.8).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0078, від 03.03.2021 р. (а.с.7), із урахуванням листа Нижньоселищенського старостинського округу Хустської міської ради від 16.04.2021 р. (а.с.32) встановлено, що на спірній земельній ділянці виявлено дві кучі піску, які, зі слів свідків, привезла на ділянку гр. ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 . Також гр. ОСОБА_1 перешкоджає у зведенні огорожі на земельній ділянці гр. ОСОБА_2 .

Інформація, викладена у акті, в повній мірі узгоджується із постановою від 15.06.2020 р., згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП за заявою ОСОБА_2 (а.с.38, 57).

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується.

Відповідно до статті 319, частини першої статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 78 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 91 ЗК України).

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Перевіривши надані сторонами докази, належно їх оцінивши, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважає, що ОСОБА_1 скинувши дві кучі піску (загальним об`ємом близько 5 метрів кубічних), перешкоджаючи ОСОБА_2 у зведенні огорожі на своїй земельній ділянці (а.с.7), самовільно повиймавши межові знаки на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності (а.с.57, 8), чинить перешкоди позивачу в користуванні її земельною ділянкою, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Із доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач не визначилися із характером спірних правовідносин, ОСОБА_1 доводить ті обставини, які не мають жодного відношення до суті спірних правовідносин. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незаконності набуття ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, натомість ОСОБА_1 мала доводити необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо встановлення факту порушення з її боку прав позивача, чого нею зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не відображають суті спірних правовідносин.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Хустського районного суду від 30 серпня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 08 серпня 2022 р.

Судді: