Провадження № 2/639/1039/22 Справа № 639/151/22
18 жовтня 2022 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Марченка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 639/151/22
позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ),
про усунення перешкод шляхом виселення з нежитлового приміщення,-
ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в якому просить виселити - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з займаних нежитлових приміщень № 1-9 в лит. "В-1" які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником нежитлових приміщень 1-9 літ. «В-1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 06.05.2009 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова з незаконного володіння ОСОБА_2 витребувані належні їй нежитлові приміщення 1-9 літ.»В-1» загальною площею, 93.4 кв.м розташовані у будинку АДРЕСА_2 . Визнаний недійсним реєстраційний запис про державну реєстрацію у реєстрі прав власності на нежитлові приміщення нежитлові приміщення 1-9 літ.»В-1» загальною площею 93,4 кв.м розташовані у будинку АДРЕСА_2 . Заява ОСОБА_2 про скасування заочного рішення залишена без задоволення, ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 05.03.2010 року залишена без розгляду.
На теперішній час у нежитлових приміщеннях1-9 літ.»В-1» загальною площею 93,4 к.м розташовані у будинку АДРЕСА_3 , крім відповідача - ОСОБА_2 , проживають ії чоловік ОСОБА_8 , донька ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , та онуки - ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .
Звільнити належні позивачу приміщення відповідачі відмовляються. Перебування у приміщенні відповідачів перешкоджають позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні її майном.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.02.2022 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.08.2022 року закрито підготовче провадження по справі а справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував в повному обсязі, та просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що заочним рішення від 05.05.2009 року витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 та передано власнику ОСОБА_1 нежитлове приміщення 1-9 літ.»В-1» загальною площею, 93.4 кв.м розташоване у будинку АДРЕСА_2 . Визнано недійсним реєстраційний запис про державну реєстрацію у реєстрі прав власності на нежитлові приміщення нежитлові приміщення 1-9 літ.»В-1» загальною площею 93,4 кв.м розташовані у будинку АДРЕСА_2 . Заява ОСОБА_2 про скасування заочного рішення залишена без задоволення, ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 05.03.2010 року залишена без розгляду
З копії витягу з Державного реєстру речових прав на рухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 297539176 від 02.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень 1-9 літ. «В-1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідок ГУ ДМС в Харківській області Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 16.02.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до довідок ГУ ДМС в Харківській області Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 16.02.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 зареєстрованими в м. Харкові не значиться.
Як вбачається з довідки ВП №1 ХРУП№3 ГУ Національній поліції в Харківській області від 20.11.2021 рік вбачається, що у нежитлових приміщеннях1-9 літ.»В-1» загальною площею 93,4 к.м розташовані у будинку АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі "Садов`як проти України" зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене "згідно із законом", не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається "необхідним у демократичному суспільстві". Вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування.
Разом з тим згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві". Якраз "необхідність у демократичному суспільстві" і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути "відповідними і достатніми"; для такого втручання має бути "нагальна суспільна потреба", а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання "справедливого балансу" між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі№740/2457/18, справа №679/1657/18 від 20.01.2020.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником нежитлових приміщень. Відповідачі проживають у спірному нежитловому приміщенні яке рішенням суду було витребуване у власність позивача, спільним побутом із позивачем не пов`язані.
Таким, чином, з метою запобігання більш важких наслідків, слід дійти до висновку, що виселення відповідачів зі спірного житлового приміщення переслідує легітимну мету.
З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись, ст.ст. 4, 10, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про усунення перешкод шляхом виселення з нежитлового приміщення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з займаних нежитлових приміщень № 1-9 в лит. "В-1" які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП на запит суду не надано), ОСОБА_6 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП на запит суду не надано), ОСОБА_7 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП на запит суду не надано) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ),

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП на запит суду не надано),

ОСОБА_6 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП на запит суду не надано),

ОСОБА_7 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП на запит суду не надано).

Повний текст рішення виготовлено 24.10.2022 року.

Суддя В. В. Марченко