Провадження № 2/755/3541/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі

7 026,51 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 228,07 грн та заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 081,44 грн, а також витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 33,00 грн та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року

№ 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня

2004 року на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому ОСОБА_1 , є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідач від послуг централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся, проте своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2021 року складає 10 309,51 грн.

Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня

2018 року № 602-18, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі

7 026,51 грн.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 17 336,02 грн, що складається із заборгованості за спожиті послуги

до 01 травня 2018 року з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 026,51 грн та з заборгованості за спожиті послуги з 01 травня 2018 року з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі

10 309,51 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання КП «Київтеплоенерго» про витребування доказів задоволено, витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

26 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , із загальної площі якої йому на праві власності належить

19,33 кв. м. Відповідач звертає увагу суду, що розрахунки за спожиті послуги та подачу відомостей відповідно до встановлених у законному порядку лічильників гарячої та холодної води, здійснює його матір - ОСОБА_2 , яка також є співвласником іншої частини вищевказаної квартири. З невідомих відповідачу причин, постачальниками послуг гарячої та холодної води було відкрито окремі рахунки на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без їх звернення, і без їх згоди. Протягом декількох років постачальники послуг виставляють окремо рахунки за спожиті послуги з водопостачання холодної та гарячої води і ОСОБА_2 , і відповідачу, при чому нарахування здійснюється без урахування відомостей лічильників, які встановлено та зареєстровано відповідно до законодавства. Неодноразові звернення відповідача та його матері до контактних центрів постачальників послуг не дали результатів. Також вважає, що позивачем не надано достатніх, достовірних та належних доказів щодо обґрунтованості розміру суми боргу, фактично єдиними доказами заборгованості відповідача, на які посилається позивач, є Акт № 7113 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи та відомості споживання теплової енергії, які не оформлені належним чином, у більшості випадків, останні не містять підпису. Крім того, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності.

15 грудня 2021 року представник позивач КП «Київтеплоенерго» - Боката А.В., подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що нарахування заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося за тарифами, які закріплені Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована (перелік розпоряджень наявний в матеріалах справи).

Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , також детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Гкал. та діючий тариф, а тому є належним та допустимим доказом, що відповідає нормам статей 76-81, 95 ЦПК України та підтверджує споживання ОСОБА_1 таких послуг у вказаному обсязі. Щодо аргументів відповідача з приводу неврахування позивачем показань лічильників, то відповідач таких показання до виконавця послуг не надавав. У зв`язку з цим, розрахунок заборгованості здійснювався відповідно за показаннями будинкових засобів обліку. Нарахування заборгованості за послуги централізованого опалення здійснювалось на площу 19,33 кв. м. Щодо вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, то представник позивача вказує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, між Позивачем та ПАТ «Київенерго» договір про відступлення права вимоги було укладено 11 жовтня 2018 року № 602-18, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01 травня 2018 року відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги. Більше того, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVІD-19), строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, починаючи з 12 березня 2020 року і по сьогоднішній день на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (СОVІD-19). Строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду до спливу строку позовної давності, а, отже, позовна заява у даній справі була подана у межах строку позовної давності.

28 грудня 2021 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких навів свої аргументи щодо викладеної у відповіді на відзив доводів позивача.

24 січня 2022 року представник позивач КП «Київтеплоенерго» - Смілик Т.М., подав до суду пояснення у справі.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації

від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року», укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 1 Закону України від 24 червня 2004 року

№ 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини з постачання фізичним особам центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Повідомленням визначено, що відповідно до норм статті 634 ЦК України, договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

Відповідно до пунктів 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Таким чином, відповідно до норм ЦК України якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» уклали договір про відступлення права вимоги № 601-18, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору.

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із пунктом 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

Крім того, відповідно до пункту 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача щодо заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та з претензією в передбаченому законодавством порядку на адресу позивача про їх неотримання, також, не звертався, а тому відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

08 грудня 2021 року на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до якої квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: 68/100 частин - ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 квітня 1999 року; 32/100 частини - ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 лютого 2003 року.

Таким чином, ОСОБА_1 є співвласником квартири та споживачем житлово-комунальних послуг.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що останній з жовтня 2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки на підтвердження даного факту останнім не надано жодних доказів. Більше того, за даними Довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 04 жовтня

2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 09 серпня 2001 року по теперішній час.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином не сплачує за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком, наданим позивачем, з травня 2018 року по червень 2021 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 10 309,51 грн, з яких: 1 228,07 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення; 9 081,44 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води; а також 7 026,51 грн - заборгованість з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Згідно із частиною першою статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 151 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до статті 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а статті 68 ЖК Української РСР на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня

2018 року у справі № 401/710/15-ц).

Факт підключення будинку за вищевказаною адресою до централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період підтверджується корінцями нарядами, які наявні в матеріалах справи, копією Акту про прийняття теплового вузла на облік, копією Акту про готовність вузла комерційного обліку до роботи та відомостями обліку споживання теплової енергії мешканців будинку АДРЕСА_4 , що містяться в матеріалах справи.

Отже, підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг Позивачем.

Таким чином, на підставі вищенаведених доказів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку в будинку АДРЕСА_4 в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, а тому позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг.

Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 11 Постанови Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року

№ 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і вод овід ведення» (в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційна кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 показання квартирних засобів обліку води до виконавця послуг не надавав. У зв`язку з цим, розрахунок заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювався відповідно за показаннями будинкових засобів обліку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, в яких зазначалися ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості тощо.

Натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку за адресою: АДРЕСА_1 в спірний період відповідач до позивача не звертався.

Тому, слід вважати, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_4 в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, а тому, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг.

В основу рішення суд покладає розрахунок наданий позивачем, оскільки нарахування заборгованості за послуги централізованого опалення здійснювались на площу 19,33 кв. м, що є виключно власністю ОСОБА_1 . Разом з тим, нарахування за спожиті послуги по особовому рахунку зареєстрованому на ОСОБА_1 здійснювались відповідно за показаннями будинкових засобів обліку, оскільки відповідач показання квартирних засобів обліку води до виконавця послуг не надавав, що не заперечується самим відповідачем. Зокрема, у відзиві ОСОБА_1 вказує, що з незрозумілих останньому причин між ним та матір`ю розділені особові рахунки, тобто на кожного відкритий окремий рахунок. Також відповідач зазначає, що ОСОБА_2 сплачуючи рахунки, в призначенні платежу вказує поточні та попередні дані лічильників. Відтак, суд приходить до висновку, що показники квартирних засобів обліку подавались виключно співвласницею квартири - ОСОБА_2 за її особовим рахунком. Правомірність відкриття окремих рахунків на співвласників суд не встановлює, оскільки зазначене не є предметом спору.

Щодо вимоги відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості КП «Київтеплоенерго» подано у вересні 2021 року.

У межах позовної давності позивач КП «Київтеплоенерго» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, яка була нарахована за період з 01 вересня 2018 року до 01 вересня 2021 року.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води та центрального опалення за період до 01 вересня 2018 року не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача про те, що обчислення строків позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18.

Аргументи позивача, викладені у відповіді на відзив про те, що строк позовної давності пропущено з підстав дії карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (COVID-19), не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що позовну заяву КП «Київтеплоенерго» подано до суду 23 вересня

2021 року та введення на території України карантину жодним чином не заважало позивачеві звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості до травня 2018 року, вчасно та, зокрема, скористатися засобами поштового зв`язку.

Представником позивача не наведено обставин, за якими введення карантинних обмежень завадило звернутися позивачеві до суду з дотриманням встановлених законом строків.

Згідно із частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем у поданому до суду відзиві від 26 листопада 2021 року було заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня

2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи застосування пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом щодо вимог до вересня 2018 року, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з вересня 2018 року по вересень 2021 року в розмірі 1 228,07 грн та заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 494,62 грн, що в загальному розмірі становить 9 722,69 грн.

Вимога про стягнення з відповідача 33,00 грн за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідача та підлягають стягненню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково.

Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі даного позову до суду позивачем сплачено 2 270,00 грн судового збору. Оскільки позов задоволено частково (на 56 %), тому відшкодуванню підлягають судові витрати в сумі 1 273,02 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 525, 526, 611, 629, 901, 903 ЦК України, статтями 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні-послуги», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, пл. І. Франка, 5, п/р НОМЕР_2 у ТВБВ № 10026/020 філія Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669) заборгованість за спожиті з 01 вересня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 228,07 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 494,62 грн, що в загальному розмірі становить 9 722,69 грн (дев`ять тисяч сімсот двадцять дві гривні 69 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, пл. І. Франка, 5, п/р НОМЕР_2 у ТВБВ № 10026/020 філія Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669) судовий збір у розмірі 1 273,02 (одна тисяча двісті сімдесят три грн 02 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 05 травня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова