Справа №717/1468/21
26 квітня 2022 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.,
при секретарі: Гончарові А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на майно.
Представник позивача ОСОБА_4 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить ухвалити рішення, яким встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з листопада 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 . Визнати придбане майно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під час спільного проживання, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та автомобіль AUDI F4, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю. Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , а саме: Ѕ житлового будинку позначеного в інвентаризаційній справі літерою „А-І, загальною площею 51,60 м2, житловою площею 35,80 м2, прибудову позначену в інвентаризаційній справі літерою „А, ганок, позначений в інвентаризаційній справі літерою „а, ганок позначений в інвентаризаційній справі літерою „а, гараж, позначений в інвентаризаційній справі літерою „Б, сарай позначений в інвентаризаційній справі літерою „В, сарай позначений в інвентаризаційній справі літерою „Г, навіс, позначений в інвентаризаційній справі літерою „Д, підвал, позначений в інвентаризаційній справі літерами „Пд, вхід у підвал, позначений в інвентаризаційній справі літерами „Вх, ворота, позначені в інвентаризаційній справі №1, огорожа, позначена в інвентаризаційній справі № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість якого становить 137050 гривень. Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , а саме: Ѕ автомобіля марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальна вартість якого становить 141230 гривень.
Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Захарчук Дмитро Іванович.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.
Представник позивачки адвокат Букатко Н.Б. в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності.
Враховуючи згоду представника позивачки на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до дня смерті ОСОБА_5 . Вказана обставина стверджується показаннями свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , письмовими доказами, які були досліджені судом. Свідок ОСОБА_8 яка дала суду показання про те, що знайома із ОСОБА_10 , яка жила із ОСОБА_5 однією сім`єю щонайменше з 2011 року. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 жили в одному будинку в с. Бернове дністровського району і спільно побудували гараж, робили ремонт у будинку, вели спільне господарство, утримували домашніх тварин. Свідок неодноразово була у будинку в якому проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_5 ОСОБА_10 та ОСОБА_5 разом їздили в м. Москва на заробітки. Свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що знайомий із ОСОБА_10 та ОСОБА_5 з 2007 року. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 жили як одна сім`я в м. Москва разом в однокімнатній квартирі і разом приїжджали в с. Бернове, де купили будинок. Коли ОСОБА_5 вийшов на пенсію, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 переїхали в с. Бернове, добудували будинок, купили меблі, зробили ремонт у кімнаті. ОСОБА_10 доглядала за ОСОБА_5 . Раніше ОСОБА_10 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, а потім розірвали шлюб, бо це було необхідно для документів, але продовжували жити разом. Після переїзду в Україну, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 постійно жили як одна сім`я в с. Бернове в одному будинку, вели спільне господарство, разом купили автомобіль, шафу, купували будівельні матеріали. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 розповідали свідку, що продали в м. Москва дачу і купили будинок в с. Бернове. Місце проживання ОСОБА_5 було зареєстроване в будинку АДРЕСА_1 з 2014 року. Вказана обставина стверджується довідкою виданою старостою с. Бернове №457 від 20 жовтня 2021 року. Місце проживання ОСОБА_10 зареєстроване в будинку АДРЕСА_1 з 23 листопада 2016 року. Вказана обставина стверджується відміткою у її паспорті.
24 листопада 2010 року, ОСОБА_5 купив житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказана обставина стверджується копією договору купівлі продажу житлового будинку від 24 листопада 2010 року.
02 жовтня 2020 року ОСОБА_5 купив автомобіль „AUDI A4 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказана обставина стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2020 № 336/6705/17 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.
Верховний Суд України у постанові від 05 жовтня 2020 №209/3854/19 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19) зроблено висновок, що „вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь- які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд вважає, що позивачка належними та допустимими доказами довела факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 2007 року по 13 березня 2021 року, а тому має право на половину спільного сумісного майна, набутого ними за цей час в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 перебували у будь-якому іншому шлюбі.
Показами свідків допитаних в судовому засіданні, та дослідженими судом письмовими доказами, було встановлено, що починаючи з 2007 року до дня смерті ОСОБА_5 , позивачка та ОСОБА_5 проживали разом за адресою будинок АДРЕСА_1 та у квартирі АДРЕСА_2 .
З копії трудової книжки ОСОБА_5 вбачається, що під час спільного проживання із позивачкою він працював і відповідно мав постійне джерело доходу, а з 01 квітня 2013 року отримував пенсію, що стверджується копією посвідчення про призначення пенсії за віком.
В своїй сукупності, всі письмові докази та покази свідків підтверджують факт наявності між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 відносин притаманних подружжю в період часу з 2007 року по 13 березня 2021 року, а також придбання спірного майна за спільні кошти.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ч 2. ст. 372 Цивільного кодексу та положень ст. 60, ч. 1 ст. 70, Сімейного кодексу України, у випадку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не зазначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18).
Оскільки, спірне майно набуте сторонами під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за спільні кошти, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля „AUDI A4 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У матеріалах справи відсутні докази, які б спростували презумпцію спільності майна, набутого під час фактичних шлюбних стосунків.
Враховуючи наведене. Суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Зокрема дослідженими судом докази встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю з 2007 року. Доказів, які б підтверджували, що вони проживали однією сім`єю з листопада 2006 року суду не було надано. Спірне майно слід визнати спільною власністю та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спірного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла судові витрати в розмірі 2299 гривень 40 копійок на оплату судового збору. Враховуючи наведене, слід стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 по 1149 гривень 70 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 3,60,61,70,74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 374 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 133, 141, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_3 , та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на майно - задовольнити частково.
Встановити той факт, що ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області, проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт Кельменці Дністровського району Чернівецької області, з 2007 року по 13 березня 2021 року.
Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, та автомобіль „AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5
Визнати за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину житлового будинку позначеного в інвентаризаційній справі літерою „А-І, загальною площею 51,60 м2, житловою площею 35,80 м2, прибудови позначеної в інвентаризаційній справі літерою „А, ганку, позначеного в інвентаризаційній справі літерою „а, ганку позначеного в інвентаризаційній справі літерою „а, гаража, позначеного в інвентаризаційній справі літерою „Б, сараю позначеного в інвентаризаційній справі літерою „В, сараю позначеного в інвентаризаційній справі літерою „Г, навісу, позначеного в інвентаризаційній справі літерою „Д, підвалу, позначеного в інвентаризаційній справі літерами „Пд, входу у підвал, позначеного в інвентаризаційній справі літерами „Вх, воріт, позначених в інвентаризаційній справі №1, огорожі, позначеної в інвентаризаційній справі №2, які розташовані в АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину автомобіля „AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_7 .
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 1149 (одній тисячі сто сорок дев`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору.
Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 06 травня 2022 року.

Суддя: