ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року м. Чернівці

Справа № 713/1473/21

Провадження №22-ц/822/230/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І.М.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар - Скрипка С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2021 року, головуючий у І-й інстанції - Пилип`юк І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 частки кожному належать дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0079 площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, та :01:001:0080 площею 0,2976 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала на те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0079 на даний час розміщений незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинок.

У зв`язку з недосягненням згоди між сторонами - співвласниками вказаного нерухомого майна, щодо порядку користування та розпорядження їх частками, вона прийняла рішення провести поділ майна шляхом виділу їй в натурі частини земельної ділянки.

Згідно з висновком експертизи № 71 від 16 квітня 2021 року ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку, розміщеного на одній із спірних ділянок, становить 53%, у зв`язку з чим реальний розподіл його на даний час відповідно до п.3.5.2. методичних рекомендацій неможливий (див. п.ІІ.1-2 висновку).

Відповідно до пункту 3 висновку експертизи загальна кошторисна вартість будівельних робіт і будівельних матеріалів, витрачених на будівництво, визначена станом на день проведення експертизи і складає 833 854,14 грн.

Також вказаним висновком визначено три можливих варіанти проекту розподілу земельних ділянок між їх співвласниками з урахуванням рівності часток у праві власності, а саме по 1/2 частки кожного, тобто по ділянці площею 0,1988 га кожному.

Зважаючи на те, що будівництво житлового будинку, розміщеного на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0079, на даний час не завершено, у зв`язку з відсутністю у позивача можливості сплачувати на користь відповідача - співвласника грошову компенсацію вартості будинку, а також у зв`язку з небажанням отримувати таку грошову компенсацію від відповідача, вважає можливим поділити між сторонами спірне майно згідно з першим варіантом проекту розподілу, запропонованого висновком № 71 від 16 квітня 2021 року. Такий варіант розподілу земельних ділянок є технічно можливим та відповідає розміру часток співвласників у праві власності, адже їм будуть належати земельні ділянки, площа яких згідно з цим варіантом є однаковою. Також варіант не порушуватиме права співвласників, адже доступ до незавершеного будівництвом житлового будинку у сторін буде рівний. Що стосується поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0080, то поділ її експертом запропоновано з урахуванням наявних на ній двох штучних водойм, по одній з яких залишиться у власності кожного з співвласників.

При виборі ділянки № НОМЕР_1 із запропонованого висновком експерта варіанту поділу №1 (позначена жовтим кольором) вона керувалась тим, що дана ділянка забезпечує вільний доступ до незавершеного будівництвом житлового будинку, є на ній розташована одна з штучних водойм, яка межує з прибережною смугою (на плані позначено буквами «В-Г»), і є неправильної форми, на відміну від ділянки №2 цього варіанту поділу, яка є більш правильної форми, що фактично не порушуватиме права та інтереси іншого співвласника.

Просила виділити в натурі їй у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,050 га в ділянці з кадастровим номером :01:001:0079, площею 0,10 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку, визначеному варіантом №1 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16 квітня 2021 року №71 та позначена на плані жовтим кольором; виділити в натурі їй у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,1488 га в ділянці з кадастровим номером :01:001:0080, площею 0,2976 га, цільовим призначенням - для особистого селянського господарства, в порядку, визначеному варіантом №1 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16 квітня 2021 року №71 та позначена на плані жовтим кольором; право спільної часткової власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0079 та :01.001:0080 припинити, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,050 га в ділянці із кадастровим номером :01:001:0079, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку, визначеному варіантом № 1 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16 квітня 2021 року №71 (позначена на плані жовтим кольором).

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,1488 га в ділянці із кадастровим номером :01:001:0080, площею 0,2976 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, в порядку, визначеному варіантом №1 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16 квітня 2021 року №71 (позначена на плані жовтим кольором).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0079 та :01:001:0080.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що рішення суду є несправедливим, необґрунтованим та незаконним, оскільки суд під час розгляду даної справи неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не дослідив в повному обсязі усі докази та не надав їм належної оцінки.

Зазначає, що земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:0079 та :01:001:0080, а також розташований на цих земельних ділянках незавершений будівництвом житловий будинок і господарські споруди, є спадковим майном після смерті матері ОСОБА_4 , права на які в рівних частинах мають як позивач, так і відповідач. Дані права належать позивачу та відповідачу як спадкоємцям з моменту відкриття спадщини та є чинні по даний час, і жоден зі спадкоємців на може бути обмежений в їх реалізації у часі.

Проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи двох земельних ділянок та незавершеного будівництвом житлового будинку і господарських споруд (штучні водойми) було здійснено на замовлення позивачки ОСОБА_1 , а не за ухвалою суду, і питання по експертизі закладала саме позивачка, без урахування прав та інтересів співвласника щодо цього нерухомого майна і спадкоємця ОСОБА_2 .

Позивачем передчасно заявлені позовні вимоги, оскільки не відбулося успадкування усього майна спадкоємцями за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме будівельних матеріалів та обладнання, з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок, а також господарські споруди в рівних частинах.

Вважає неможливим виділ в натурі 1/2 частини земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0079 без реєстрації права власності на будинок та розподіл в натурі об`єкту нерухомого майна до завершення його будівництва та здачі в експлуатацію. На земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0080 знаходяться об`єкти нерухомого майна, які також є незавершені будівництвом, але є об`єктом спадкового майна та підлягають поділу між спадкоємцями по 1/2.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вищезазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_1 доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявність всіх обов`язкових умов, сукупність яких відповідно до положень ст.ст. 358, 364 ЦК України та ст. 88 ЗК України є підставою для задоволення позову про виділ в натурі частки у спільній частковій власності.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За вимогами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 на майно, яка складається з 1/2 за кожним частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий №:01:001:0079, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), та з 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2976 га, кадастровий №:01:001:0080, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ №814045, виданого 04.06.2009 року на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , вбачається, що вона була власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий №:01:001:0079, цільове призначення - 1.8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №814046, виданого 04 червня 2009 року на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що вона була власником земельної ділянки площею 0,2976 га, кадастровий №:01:001:0080, цільове призначення - 1.2 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, сформованої 05 липня 2021 року, підтверджується, що 15 жовтня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , а 27 жовтня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий №:01:001:0079, цільове призначення - 1.8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 219539308 від 07 серпня 2020 року, вбачається, що 07 серпня 2020 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НОР 219833, реєстраційний №723 від 07 серпня 2020 року, приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В. проведено державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2976 га, кадастровий №:01:001:0080, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1055, виданого 19 липня 2021 року відділом у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:01:001:0080 площею 0,2976 га становить 9 516,93 грн.

З Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1056, виданого 19 липня 2021 року Відділом у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:01:001:0079 площею 0,1000 га становить 146 478,14 грн.

Встановлено, що досудовою пропозицією 25 травня 2021 року ОСОБА_1 надіслано та вручено 27 травня 2021 року ОСОБА_2 варіанти поділу спірних земельних ділянок, зазначених у висновку експертизи № 71 від 16 квітня 2021 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці площею 0,1000 га, яка надана на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий №:01:001:0079, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташований незавершений будівництвом одноповерховий житловий будинок з мансардним поверхом загальною площею 193,89 кв.м.

Згідно з висновком будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 71, складеним 16 квітня 2021 року судовими експертами СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» на замовлення адвоката ОСОБА_5 , визначено, що відсоток готовності будівництва одноповерхового житлового будинку з мансардним поверхом, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи, становить 53%, а тому відповідно до п.3.5.2. даних методичних рекомендацій реальний розподіл будинку неможливий.

У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 зроблено висновок, що «новостворене нерухоме майно набуває правового режиму житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію».

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України: від 20 червня 2012 року у справі № 6-56цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16.

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання в порядку спадкування за законом прав забудовника позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право на Ѕ частку належних померлій ОСОБА_4 прав та обов`язків забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 50% з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_3 та будівельних матеріалів, використаних в процесі його будівництва.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Як вбачається з висновку експерта, дослідження проводилося з урахуванням наявного на земельній ділянці площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, незавершеного будівництвом житлового будинку з мансардним поверхом, однак, як вбачається з проекту розподілу земельних ділянок (варіант № 1), в ньому не зазначено чи при такому розподілі забезпечується сторонам рівність їх часток, чи забезпечується відповідачу вільний доступ до виділеної йому частини об`єкта незавершеного будівництва.

При проведенні обмірів земельних ділянок по їх фактичному користуванні за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площами 0,1000 га і 0,2976 га, встановлено, що їх фактичні площі відповідають площам, які зазначені в Державних актах серії ЯЖ №814045 від 04.06.2009 року (кадастровий №:01:001:0079) і серії ЯЖ №814046 від 04.06.2009 року (кадастровий №:01:001:0080), що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Експертом виготовлені три можливих варіанти проекту розподілу земельних ділянок НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які знаходяться у спільній частковій власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , з урахуванням наявних будівель і споруд.

В запропонованому експертом першому варіанті поділу визначено, що для І співвласника 1/2 частки надаються земельні ділянки, які в умовних позначеннях показані (жовтим кольором) і для ІІ співвласника 1/2 частки надаються земельні ділянки, які в умовних позначеннях показані (зеленим кольором). Вхід на земельні ділянки поз.1,3 І співвласника (жовтий колір) буде відбуватися з АДРЕСА_2 через існуючі встановлені ворота та хвіртку з входом і на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Експертом зазначено, що для входу на земельну ділянку поз.2,4 (зелений колір) ІІ співвласнику ( ОСОБА_2 ) необхідно буде влаштувати ворота з хвірткою з АДРЕСА_2 по межі А-Б (див. І варіант проекту розподілу земельних ділянок). Однак в рішенні суду питання виділу земельної ділянки ІІ співвласнику та необхідні у зв`язку з цим облаштування судом не вирішувалось.

Суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням положень статей 364 ЦК України і 88 ЗК України позивачка як співвласник має право на виділ у натурі своєї частки із майна - земельної ділянки, що є у спільній частковій власності. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про виділ у натурі у власність позивачки земельної ділянки відповідно до висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частиною першою статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, не врахував, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є передчасним.

Вищезазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17.

З урахуванням наведеного, при виділі у власність позивачу частини спірних земельних ділянок, повинно бути зазначено в судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомості, який залишається у власності відповідача.

Однак проведення судом реального розподілу буде порушенням принципу диспозитивності, оскільки таких позовних вимог позивачка ОСОБА_1 не заявляла.

При цьому, загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси всіх сторін.

Відповідно до частини першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до статті 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ частки в натурі у спільній частковій власності.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 2 724 грн, ці витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 724 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06 травня 2022 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк