Справа № 535/1174/22
Провадження № 2/535/420/22
УХВАЛА

05 вересня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сідько С.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив:

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер :30:001:1074 яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за вказаною вище адресою;

- виділити ОСОБА_1 зі спільної часткової власності з відповідачем ОСОБА_3 , як окремий об`єкт нерухомого майна: Ѕ частину житлового будинку, яка складається з кімнати 1-1, площею 4,8 м2, кімнати 1-2, площею 5,2 м2, кімнати 1- 3, площею 6,6 м2, кімнати 1-4, площею 12 м2, кімнати 1-5, площею 18,9 м2, тамбура літ. а, тамбур літ. а1; та 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер - :30:001:1074;

- визнати за ОСОБА_1 , право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна: Ѕ частину житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 1-1, площею 4,8 м2, кімнати 1-2, площею5,2 м2, кімнати 1- 3, площею 6,6 м2, кімнати 1-4, площею 12 м2, кімнати 1-5, площею 18,9 м2, тамбура літ. а, тамбура літ. а1 та Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер - :30:001:1074, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка), що знаходиться за вказаною вище адресою;

- залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 з ОСОБА_3 огорожу № 1, ворота № 2.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Заява подана без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Пленум ВССУ у пункті 1 своєї постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначив, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» при вирішенні прав про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.

Для поділу будинку в позові повинна бути обґрунтована технічна можливість виділити вказану частку. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників управі власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Згідно з п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом № 55 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 за № 774/14041, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Частиною 3 статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

ОСОБА_1 у позові заявлено декілька вимог, зокрема: про припинення права спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, та одночасно про виділ та визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку, яка складається з кімнати 1-1, площею 4,8 м2, кімнати 1-2, площею5,2 м2, кімнати 1- 3, площею 6,6 м2, кімнати 1-4, площею 12 м2, кімнати 1-5, площею 18,9 м2, тамбура літ. а, тамбур літ. а1, що в свою чергу суперечить положенням ч. 3 ст. 364 ЦК України.

Крім того, у позовній заяві не зазначені докази на підтвердження того, що зазначені відокремлені частини житлового будинку становлять саме Ѕ частку в спірному нерухомому майні.

Також, позивачем в позовній заяві завлено вимогу про припинення права спільної часткової власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) та одночасно заявлено вимогу про визнання за ним права власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна на Ѕ частину вказаної земельної ділянки.

Однак у позовній заяві не зазначені межі та площа земельної ділянки, яку позивач просить виділити.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 сформульовано не конкретно та фактично викладено у спосіб, який унеможливлює їх вирішення судом по суті без тлумачення їх судом за власним розсудом, що суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому в статті 13 ЦПК України.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно правильно визначити зміст позовних вимог (тобто визначитися з якими позовними вимогами він звертається до суду), встановити предмет та підстави позову, конкретизувати спосіб захисту свого порушеного права у відповідності до вимог, передбачених законом чи договором, або інший спосіб захисту прав, який не суперечить закону і який просить визначити у рішенні, сформулювати вірно позовні вимоги.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Частинами 1,2,4 ст.83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У позовній заяві не зазначено дані щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додані до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позовної заяви не додані докази на підтвердження можливості виділення частки в натурі.

Згідно з п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позовна заява не містить зазначеного вище підтвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 185 ч.2, 258-260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності; виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі; визнання права власностізалишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви та надати строк десять днів з дня отримання ним ухвали для їх усунення.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню окремо від рішення судуне підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.А.Болибок