П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1659/21

Провадження № 22-ц/4815/893/22

Головуючий у Кузнецовському міському суді

Рівненської області: суддя Малков В.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

у м. Вараш Рівненської області

о 10 год. 25 хв. 28 квітня 2022 року

Повний текст рішення ухвалено: 05 травня 2022 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача - адвокат Бірук Олександр Володимирович;

відповідача - адвокат Бабік Костянтин Володимирович;

за участі: відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , де просив встановити факт свого проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем в період з вересня 2012 року по травень 2019 року; припинити право власності відповідача на автомобіль марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати за позивачем право власності на автомобіль марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Мотивуючи вимоги, вказувалося, що з вересня 2012 року по травень 2019 року сторони проживали однією сім`єю. Під час спільного проживання мали спільний бюджет, вели спільне господарство, спільно купували майно, продукти, утримували квартири, які орендували в період спільного проживання. За цей час його мати продала квартиру, яка належала їй та позивачу. Позивач мав усну домовленість зі своєю сестрою - ОСОБА_3 про те, що свою частку від продажу квартири він поверне їй, а вона передасть позивачу автомобіль «Шевроле Авео», 2007 року випуску, який вони оцінили в 9000 доларів США. Вказаний автомобіль належав чоловіку сестри позивача. На момент переоформлення автомобіля у ОСОБА_1 було відсутнє зареєстроване місце проживання, що перешкоджало оформити довідку-рахунок на спірний автомобіль на нього, а тому оформлено на ОСОБА_2 20 листопада 2013 року транспортний засіб постановлено на облік в МРЕО смт. Володимирець на відповідача. Вважає, що у грудні 2019 року сторони припинили сімейні відносини. Щодо спірного автомобіля, то позивач користувався ним до травня 2020 року та зберігав його на стоянці поряд із будинком, де проживав. ОСОБА_2 , зловживаючи його довірою, без будь-яких погоджень за допомогою евакуатора заволоділа автомобілем марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Повертати спірний транспортний засіб відповідач відмовилась, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з відповідними вимогами.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно.

У поданій апеляційній скарзі позивач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, що полягало у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права та неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просив скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Обгрунтовуючи її, зазначалося про хибну правову оцінку обставин постійного проживання сторін однією сім`єю, придбання спірного автомобіля за спільні грошові кошти, суми, за яку його було куплено, заволодіння ним відповідачем. Так, було залишено без уваги те, що отримувану позивачем заробітну платню сторони витрачали на купівлю продуктів харчування, одягу, оплату орендованої квартири і комунальні потреби на її утримання, а також на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 від попередніх шлюбів. З огляду на це судом помилково оцінено показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які засвідчили, що сторони протягом часу з 2012 року по 2019 рік спільно мешкали в одній квартирі, вели спільне господарство, а також разом придбали спірний автомобіль. При цьому в оскаржуваному рішенні неправильно вказувалося і про свідчення ОСОБА_9 , який є сином відповідача, хоча він детально та послідовно засвідчив про обставини спільного проживання позивача і ОСОБА_10 , ведення спільного побуту та купівлю автомобіля марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску.

Крім іншого, залишено судом без відповідної уваги і про існування домовленості, яка існувала між ОСОБА_1 та його сестрою, що проживає у Автономній Республіці Крим. Зокрема, ними узгоджено, що після відчуження матір`ю заявника квартири, яка була їхньою спільною сумісною власністю, грошові кошти від належної йому частки повинні бути передані на користь сестри, а натомість вона мала передати йому спірний автомобіль, який оцінено у дев`ять тисяч доларів США. Тому сторони разом у березні 2014 року разом поїхали до Криму, де й перереєстрували транспортний засіб через довідку-рахунок, однак на відповідача. Така дія була вимушена через тимчасову відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , який знявся з реєстрації внаслідок продажу вказуваної квартири. Цим автомобілем постійно користувався саме він, проте внаслідок зловживання довірою та шляхом обману ОСОБА_2 самовільно заволоділа транспортним засобом.

При цьому заявник вважає правильним висновок суду про те, що відповідач грошових коштів на купівлю спірного автомобіля не надавала, адже була неспроможна її придбати за власні доходи. Також ця обставина стверджується і наявними доказами у справі, а саме відомостями про її заробітну плату.

У поданому відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Бабік К.В., вважаючи оскаржуване рішення законним і обгрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необгрунтованості вимог позивача, оскільки наявними у справі доказами не підтверджуються ті обставини, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом часу з вересня 2012 року по травень 2019 року, а також те, що автомобіль марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є особистою приватною власністю ОСОБА_1 внаслідок придбання ним спірного майна за власні кошти. При цьому самі по собі показання свідків, без сукупності інших доказів у справі, не можуть обгрунтовувати такі обставини, як проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин, та оплатне придбання спірного транспортного засобу іншою особою, ніж зазначено про це у свідоцтві про реєстрацію автомобіля марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як з`ясовано судом, 20 листопада 2013 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - з однієї сторони та ОСОБА_11 - з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавці, як співвласники квартири АДРЕСА_1 , продали, а покупець - за 145 000 гривень купила квартиру, що знаходилася у власності ОСОБА_5 і ОСОБА_1 . Тоді ж правочин посідчено нотаріально і зареєстровано в реєстрі за №3472.

Протягом часу з 19 листопада 2013 року по 29 квітня 2014 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване не було, згодом - у с. Кримно Камінь-Каширського району Волинської області, а з 04 серпня 2021 року - у АДРЕСА_2 .

Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано у АДРЕСА_3 , з 08 липня 2011 року по цей час.

На а.с. 12, 30 містяться лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (філія ГСЦ МВС) від 23 жовтня 2021 року №31/17-74аз і копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за змістом яких автомобіль "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку №ВІА344619 від 21.03.2014. Вона ж є і власником транспортного засобу.

Вважаючи, що протягом часу з вересня 2012 року по травень 2019 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а автомобіль "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, придбано ним у своєї сестри замість вартості належної йому частки при продажу квартири АДРЕСА_1 , у грудні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, припинення права власності на спірний автомобіль та визнання за ним права власності на автомобіль "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому посилався про вимушеність реєстрації автомобіля за ОСОБА_2 , оскільки на той момент його місце проживання зареєстроване не було, що не дозволило оформити право власності за позивачем.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст. 3, 21 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

З висновків Верховного Суду, які висловлені у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, вбачається, що обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкоємцем спільним витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. для встановлення факту проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 своїми показаннями побічно ствердили про обставини проживання сторін протягом 2012 - 2017 років. З приводу ведення ними спільного господарства, побуту, бюджету, здійснення витрат на придбання в інтересах сім`ї певних товарів тощо, то дані свідки не підтвердили цих обставин.

Не підтверджено таких фактів й іншими доказами, зокрема письмовими, речовими чи електронними засобами доказування.

Щодо інших свідків, то ОСОБА_5 стверджувала про обгрунтованість вимог позивача, однак правильно звернуто увагу, що вона є матір`ю ОСОБА_1 , тобто заінтересованою особою. ОСОБА_9 , який є сином відповідача, та ОСОБА_12 , який займався перевезенням речей ОСОБА_2 з квартири у будинку АДРЕСА_4 , заперечили в судовому засіданні проти спільного проживання сторін як однієї сім`ї та ведення ними спільного господарства.

Правильно суд не погодився і з вимогами про припинення права власності ОСОБА_2 на спірний автомобіль та визнання за ОСОБА_1 права власності на нього, адже вони не грунтуються на об`єктивних і переконливих доказах. Будь-яких засобів доказування про те, що автомобіль "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом права власності позивача матеріали справи не містять, а сам ОСОБА_1 їх суду не надав. Самі ж по собі показання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 не спростовують задукоментованого юридичного факту.

Тобто правових підстав для позбавлення відповідача права приватної власності на спірний автомобіль обгрунтовано встановлено не було.

Тому доводи апеляційної скарги про незастосування норм матеріального права при вирішенні спірних правовідносин жодним чином не вказують про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Покликання заявника на недодержання судом норм процесуального права спростовуються таким чином.

Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, ОСОБА_1 не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

Інші аргументи апеляційної скарги колегія суддів також вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Тому в разі задоволенні вимог позивача суб`єктивні цивільні права відповідача очевидно порушувалися б, що суперечить меті цивільного судочинства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 09.08.2022

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків