РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 562/3348/21

Провадження № 22-ц/4815/818/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Ідея Банк"

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2022 року, ухваленого в складі судді Ковалик Ю.А., дата складання повного тексту судового рішення28 березня 2022 року, у справі №562/3348/21 ,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що 24.05.2021 між сторонами було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-0, за умовами якої відповідач надав позивачу кредит в сумі 10000 грн. Для позивача за цим договором було відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 до якого емітована платіжна картка НОМЕР_2 .

Згідно виписки по рахунку клієнта - фізичної особи №/0804 з 10.48 год. 12.06.2021 по 15.06.2021 відбулося списання банком належних позивачці коштів в сумі 9600 грн., при цьому ОСОБА_1 жодних доручень на списання коштів не надавала. Вимогу негайно зарахувати на рахунок позивача безпідставно списану суму 9600 грн., викладену в письмовій заяві від 10.08.2021 відповідач не задовольнив, грошових коштів не повернув.

Здолбунівським ВП № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000308 від 26.08.2021 за ч.1 ст.185 КК України.

Оскільки жодних розпоряджень банку про перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 не надавала, жодної інформації, яка могла б призвести до списання відповідачем коштів нікому не розголошувала, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг просила суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані кошти з її банківського рахунку НОМЕР_1 до якого емітована платіжна картка НОМЕР_2 в АТ"Ідея Банк" в розмірі 9600 грн.; зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на банківському рахунку позивача НОМЕР_1 до якого емітована платіжна картка НОМЕР_2 в АТ "Ідея Банк" до того стану, у якому він був перед виконанням фінансових операцій 12.06.2021 року, тобто станом на 11.06.2021 року; розподілити судові витрати.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки будь-які докази про отримання нею смс-повідомлення з одноразовим динамічним секретним коду в матеріалах справи відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Вбачається, що 24.05.2021 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-0, за умовами якої відповідач надав позивачу кредит в сумі 10000 грн. Для позивача за цим договором було відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 до якого емітована платіжна картка. Клієнт підтверджує використання номеру мобільного телефону НОМЕР_3 як фінансового номеру телефону.

12.06.2021 на інтернет ресурсі «https://www.portmone.com.ua» з банківського рахунку НОМЕР_1 з використанням БПК здійснено одну успішну операцію грошового переказу у сумі 9600 грн., код авторизації 370852.

Позивачка зазначає, що вказані операції вона не здійснювала. SMS-повідомлень про зняття та переведення грошових коштів до неї на мобільний телефон не надходило.

26.08.2021 згідно повідомлення ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за № 0000308 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абзацу першого пункту 1 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Положення № 705), користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19).

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем АТ «Ідея Банк» було проведено перевірку за зверненням ОСОБА_1 щодо несанкціонованого списання грошових коштів та встановлено, що дана операція відбулася за наслідками введення номеру платіжної карти, терміну її дії, коду CVC2 та підтверджена одноразовим динамічним секретним кодом із використанням технології 3-D Secure. Тобто, в момент виконання цієї операції, Банком надіслано sms-повідомлення на номер телефону НОМЕР_3 з одноразовим динамічним секретним кодом, для успішного завершення цієї операції та виключно після введення і перевірки цього коду системою операція дозволена Банком.

Разом з тим, дізнавачем сектору дізнання Солтисом Д.І. під час виконання ухвали Здолбунівського районного суду від 27.09.2021 у справі 562/2552/21 про тимчасовий доступ до документів (інформації) отримано відповідь УОТЗ ГУНП в Рівненській області від 09.11.2021, щодо опрацювання інформації про з`єднання абонентського номеру рухомого зв`язку ПАТ«Київстар», яка вказує про відсутності надходження 12.06.2021 на номер телефону НОМЕР_3 будь-яких смс-повідомлень.

Будь-які інші належні та допустимі докази про те, що на телефон позивача були надіслані відповідні СМС-повідомленя щодо здійснення операції за її рахунком матеріали справи не містять.

Системний аналіз Розділу VI Положення № 705 дозволяє суду дійти висновку, що саме на банківську установу покладено обов`язок доводити суду належними та допустимими доказами, що саме дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а відповідач АТ «Ідея банк» відповідних доказів суду не надавав та не звертався із клопотанням щодо витребування доказів, у випадку неможливості отримати такі докази самостійно.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачкою дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального права, за наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Світличної Н.В. задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Ідея Банк" відновити залишок коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 на її банківському рахунку НОМЕР_1 до якого емітована платіжна картка НОМЕР_2 в АТ "Ідея Банк" до того стану, у якому він був перед виконанням фінансових операцій 12.06.2021 року, тобто станом на 11.06.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" у дохід держави судовий збір у розмірі 2270,00 грн. у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08.09.2022 року.

Головуючий:

Судді: