провадження № 2-во/752/89/22
УХВАЛА

13.07.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача про виправлення описок в рішенні суду по цивільній справі № 752/12524/19 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення та скасування запису про реєстрацію права власності, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення та скасування запису про реєстрацію права власності, стягнення коштів.

В липні 2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про виправлення описок відповідно до мотивувальної частини рішення суду. В обґрунтування вимог заяви зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2022 року позов було задоволено частково. Однак, в резолютивній частині зазначеного судового рішення було зазначено про витребування від відповідача частину підвального приміщення, площею 23,1 кв.м, однак, із мотивувальної частини рішення суду вбачається, що спірним приміщенням є частина підвального приміщення, площею саме 23,4 кв.м. Сторона позивача вважає, що судом було помилково зазначена площа спірного приміщення 23,1 кв.м, замість вірного 23,4 кв.м., а відтак зазначені описки підлягають виправленню, в зв`язку з чим представник позивача звернулась із даною заявою до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2022 року, позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення та скасування запису про реєстрацію права власності, стягнення коштів, було задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_1 частину підвального приміщення, площею 23,1 кв.м. в осях 10-11, А-А/Аб; 11-12А-А/Аб в будинку по АДРЕСА_1 , яке належить на праві спільної власності Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 » та повернути зазначене майно у власність співвласників будинку АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 39624653 від 12.02.2018 року, прийняте державним реєстратором Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дідичуком І.А. та скасувати запис № 24785115 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: нежилі приміщення (літ. А), загальною площею 188,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» заборгованість по сплаті внесків в сумі 217459 (двісті сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 26 коп., три відсотки річних в сумі 10223 (десять тисяч двісті двадцять три) грн. 24 коп., збитки від інфляції в сумі 26939 (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 19 коп.

В іншій частині позовних вимог, було відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» судовий збір в сумі 9279 (дев`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 92 коп. У стягненні витрат на правову допомогу, було відмовлено.

Сторона позивача вказує, що в тексті рішення суду було помилково зазначена площа спірного об`єкта нерухомості - 23,1 кв.м, замість вірного - 23,4 кв.м., а відтак наявні підстави для виправлення цих описок в рішенні суду.

Однак, суд звертає увагу сторони позивача на те, що із позову та заяви про збільшення позовних вимог дійсно вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив серед іншого, - витребувати із незаконного володіння відповідача частину допоміжних приміщень, площею 24,3 кв.м та повернути їх у власність співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

В описовій частині рішення суду було вірно зазначено предмет позовних вимог, в т.ч. і площу частини допоміжних приміщень - 24,3 кв.м, яку позивач просив витребувати у відповідача.

Однак, в ході розгляду справи судом було встановлено, що із наявних у справі доказів та технічної документації вбачається, що після передачі житлового комплексу по АДРЕСА_1 з балансу МЖК «Академічний» на баланс ОСББ «Антоновича, 122», спірний об`єкт - частина підвального приміщення, площею 23,1 кв.м. в осях 10-11, А-А/Аб; 11-12А-А/Аб в будинку по АДРЕСА_1 , належало на праві спільної власності ОСББ «Антоновича, 122».

16.07.2010 року між ОСББ в особі голови правління Білінської Н.Є. і відповідачем ОСОБА_1 було підписано договір № М1/Н 122-а про користування об`єктами (майном) спільної власності, за умовами якого ОСББ надало власнику в індивідуальне користування об`єкти (майно) спільної власності - частину підвального приміщення, площею 23,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться в управлінні ОСББ, а власник зобов`язалась сплачувати ОСББ внески за користування зазначеним об`єктом.

Відповідно до акту прийому-передачі приміщення до договору № М1/Н 122-а про користування об`єктом (майном) спільної власності від 16.07.2010 року, ОСББ «Антоновича, 122» передало, а ОСОБА_1 прийняла у платне користування об`єкт (майно) спільної власності - частину підвального приміщення, площею 23,1 кв.м в будинку по АДРЕСА_1 , яке знаходиться в управлінні ОСББ.

Пунктом 3 рішення членів ОСББ «Антоновича, 122» від 28.04.2015 року, було вирішено для обладнання тимчасового укриття (бомбосховища) в підвалі будинку вилучити із користування ОСОБА_1 об`єкти (майно) спільної власності - частину приміщення підвалу, площею 23,1 кв.м.

З огляду на те, що в ході розгляду справи було встановлено, що позивач є законним власником частини підвального приміщення, площею 23,1 кв.м., а не площею 24,3 кв.м., а відтак суд вірно вказав про наявність підстав для задоволення позову частково та витребування частини підвального приміщення, площею 23,1 кв.м, а не 24,3 кв.м, як було заявлено позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може із власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

За правилами ч. 2 ст. 269 ЦПК України, питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. При цьому арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку з використанням несправної техніки. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він припустився сам.

Суд вважає, що заява сторони позивача про виправлення описок в рішенні суду фактично направлена на зміну рішення суду в частині розміру площі частини приміщення, яка підлягає витребуванню у відповідача, та, яка, на думку позивача, в рішенні суду зазначена невірно, на що суд, в розумінні положень ст. 269 ЦПК України, - не має права.

Крім того, як зазначалося вище, судом було вірно встановлено розмір площі приміщення, яку позивач просив витребувати у відповідача (24,3 кв.м), пред`явивши про це позов, та розмір площі приміщення, яка за наявними у справі документами належить позивачу та підлягає витребуванню у відповідача за висновками суду (23,1 кв.м).

Остаточність судових рішень (правова визначеність) є принципом Європейського суду з прав людини, а відповідно до ст. 17 Закону України «Про застосування практики ЄСПЛ при розгляді судових прав», - суди зобов`язані, крім іншого, враховувати практику ЄСПЛ як джерело права.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, та саме на цей принцим Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу судів України, зокрема, у рішеннях по справах «Науменко проти України», «Полтораченко проти України», «Тімотієвич проти України».

Суд вважає, що наведені в заяві обставини необхідності виправлення описок в судовому рішенні, є помилковими, оскільки, судом було вірно вказано у всіх частинах рішення суду площу частини допоміжного приміщення, яку позивач просив витребувати у відповідача, та площу частини допоміжного приміщення, яку судом було вирішено витребувати у відповідача за результатами розгляду справи на підставі аналізу наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що фактично заява позивача про виправлення описок у рішенні суду направлена на зміну його змісту по суті, підстав, з якими закон пов`язує можливість виправлення описок в рішенні суду заявником не наведено, та судом не встановлено, а відтак суд вважає заяву необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 258-260, 269 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про виправлення описок в рішенні суду по цивільній справі № 752/12524/19 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення та скасування запису про реєстрацію права власності, стягнення коштів, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягомпятнадцятиднів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Чередніченко