Справа № 214/1993/22
2-з/214/90/22
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2022 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Щербанєм Віктором Сергійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.04.2022 року звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в порядку ст. 152 ч.1 п.1 ЦПК України до подання позовної заяви, в якій просить: забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, шляхом накладення арешту на транспортний засіб KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , дата реєстрації 23.06.2021 року, шляхом заборони відчуження транспортного засобу KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , дата реєстрації 23.06.2021 року. Виконання ухвали покласти на Територіальний сервісний центр №1248 (50029. м. Кривий Ріг, вул. Бикова, буд.31).

В обґрунтування заяви наведено наступне. 23.12.2021 року о 10:30 годині в м. Кривому Розі по пр. Миру, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті з пр. Героїв Підпільників та пр. Миру, здійснювала поворот ліворуч на пр. Героїв Підпільників, підчас зміни напрямку руху не переконалась в безпечності маневру та не надала дорогу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем AUDI А-5 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 214/389/22 від 19.01.2022 року водія ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Внаслідок вищевказаного ДТП автомобіль AUDI А-5 д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження. Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження № Д6/01/22 від 21.01.2022 року складеного судовим експертом авто-товарознавцем Чивчишем О.П. розмір матеріальної шкоди завданої транспортному засобу AUDI А-5 д.н.з. НОМЕР_3 становить: 569 539,08 грн. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу AUDI А-5 д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб (далі т/з) KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена у ПрАТ СК АРКС, згідно страхового полісу № 204624409 (діючий станом на 23.12.2021 року), що підтверджується витягом із веб-сайту МТСБУ щодо перевірки чинності поліса. Таким чином, ліміт відповідальності ПрАТ СК АРКС за вказаним полісом становить 130 000,00 грн, франшиза 2 000,00 грн. Разом з тим 24.03.2022 року на банківський рахунок позивача ПрАТ СК АРКС було перераховано виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., тобто у граничному розмірі ліміту цивільно-правової відповідальності страховика відповідача .Оскільки розмір завданої позивачу матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, то у останнього виникають деліктні зобов`язання, з відшкодування різниці між розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з відповідача підлягає стягненню різниця між страховою виплатою, визначеною лімітом відповідальності страховика (130 000,00 грн), та розміром матеріального збитку визначеного висновком експерта авто товарознавця (569 539,08 грн). Разом з тим, на відповідача, як на винну у ДТП особу покладається обов`язок з відшкодування франшизи, яка, згідно полісу № 204624409, становить 2 000,00 грн. Відтак, сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить 441 539,08 грн. У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виникає сумнів стосовно належного виконання рішення суду відповідачем, ОСОБА_2 , оскільки у добровільному порядку останньою не вчинялося жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди. Наразі ж, відповідач імовірно намагається уникнути цивільно-правової відповідальності, що є наслідком скоєного адміністративного правопорушення. Належність транспортного засобу KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 саме відповідачу було встановлено на місці ДТП співробітниками поліції та відображено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 275428 (протокол додаю). Зокрема, у даних про пошкодження транспортних засобів, що є додатком до вказаного протоколу зазначено власником автомобіля KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_2 згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 . Отже, для уникнення ризиків порушення законних прав потерпілої у ДТП особи, ОСОБА_1 , на реальне та своєчасне виконання судового рішення по даній справі є необхідним застосувати заходи забезпечення позову у вигляді: заборони відповідачу відчужувати транспортний засіб KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у його власності. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою. Відповідно до п.36.6 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду по справі №755/7666/19 від 15.10.2020 року: Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Згідно до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України: Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1, ч.2 ст.150 ЦПК України: позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України: заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Проаналізувавши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку про її невідповідність вимогам ст.151 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено належне обґрунтування необхідності забезпечення позову з посиланнями на конкретні докази та обставини, які б свідчили про існування загрози з боку відповідача щодо ймовірного невиконання судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача; в заяві не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення; до заяви про забезпечення позову не долучено доказів в підтвердження викладених в ній доводів, зокрема, належності станом на день звернення з даною заявою до суду відповідачеві вищезазначеного транспортного засобу, на який позивач просить накласти арешт та заборону відчуження.

Враховуючи викладене, невідповідність заяви про забезпечення позову, поданої позивачем, вимогам ст.151 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність її повернення.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Щербанєм Віктором Сергійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» про забезпечення позову - повернути позивачці.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Прасолов