Справа № 461/912/22
Провадження № 4-с/461/11/22
27.04.2022 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка Максима Васильовича, державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галас Галини Іванівни, головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І., заінтересована особа (боржник) Кредитна спілка «Либідь», по виконанню рішення Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2018р. у справі №461/4850/18,
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка Максима Васильовича, державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галас Галини Іванівни, головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І., заінтересована особа (боржник) Кредитна спілка «Либідь», по виконанню рішення Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2018р. у справі №461/4850/18, у якій просить:
-визнати незаконною постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження ВП № 57973035 від 12.11.2019 р. державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Галас Галини Іванівни до Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, виконавче провадження ВП №57973035;
-визнати бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярушевської І.І. при здійснені контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №57973035 по виконавчому листу №461/4850/18 виданого 23.10.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної Спілки «Либідь» на його користь боргу у розмірі 452998,76 грн., які призвели до невиконання рішення суду неправомірною;
-стягнути з осіб , дії яких оскаржуються судові витрати у виді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 3500 грн.
Обґрунтовуючи подану скаргу, покликаються на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренком М.В. відкрито виконавче провадження ВП №57973035 по виконавчому листу №461/4850/18, який виданий 23.10.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної Спілки «Либідь» на його користь боргу у розмірі 452998,76 грн. Вказує, що старшим державним виконавцем Бондаренко М.В. та державним виконавцем Галас Г.І. за період з 26.12.2018 р. по 12.11.2019 р. час перебування у Голосіївському РВ ДВС м. Київ на виконанні виконавчого листа №461/4850/18, не було вчинено жодної виконавчої дії на виконання рішення суду, та було порушено ним вимоги пункту 14, 18, 19 частини 3 статті 18, пункт 2 частини 5 ст.19, частину 2 ст. 36, частину 3, частину 6, частину 8 ст. 48, частини 1 ст. 53, частини 5, частини 9 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».
Скаржник зазначає, що постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження від 12.11.2019 р. державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ Галас Галини Іванівни було передано до Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області виконавче провадження ВП №57973035. Однак, оскільки ним було подано вищевказаний виконавчий лист №461/4850/18 на виконання саме до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у Києві та 26.12.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП №57973035 по вищевказаному виконавчому листу, то вищевказана постанова є незаконною, оскільки порушила його право вибору місця відкриття виконавчого провадження, яке належить стягувачу, відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження».
Крім того, за період з 26.12.2019 р. по 02.04.2020 р. старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Валюх Ольгою Володимирівною не було вчинено жодної виконавчої дії, зокрема з приводу опису, оцінці та передачі на реалізацію вказаної земельної ділянки, на виконання рішення суду.
Вказує, що постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження від 03.04.2020 р. головний державний виконавець Проц Віктор Степанович прийняв 18.05.2020 р. до виконання виконавче провадження ВП №57973035. Згідно інформації про виконавче провадження ВП №57973035 з 18.05.2020 р. на день звернення з даною скаргою до суду, головний державний виконавець Проц B.C. не вчинив жодної виконавчої дії по виконавчому провадженню ВП №57973035, в тому числі, останнім не було здійснено опису, оцінки та передачі на реалізацію земельної ділянки боржника на виконання рішення суду.
Також, скаржник зазначає, що начальником Голосіївського РВ ДВС м. Києва Ярушевською І.І. не було вжито заходів щодо усунення порушень, допущених Головним державним виконавцем Проц B.C. під час вчинення виконавчих дій та не зобов`язано останнього описати, оцінити та передати на реалізацію земельну ділянку боржника на виконання рішення суду. Належний контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень суду начальником відділу не здійснюється.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить скаргу задовольнити.
ОСОБА_1 подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, згідно якої скаргу підтримав.
Особи, рішення, дії яких оскаржуються та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції.
Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.
Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану
1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану
1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану
1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренко М.В. відкрито виконавче провадження ВП №57973035 по виконавчому листу №461/4850/18, який виданий 23.10.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної спілки «Либідь» на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 452998,76 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закону), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Нормами ч.1 ст. 18 Закону, встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону, за зверненням стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ч.2 ст. 36 Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно ч. 8 ст. 48 Закону, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж: один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.
Згідно інформації про виконавче провадження ВП №57973035, з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за період з 26.12.2018 р. по 12.11.2019р. виконавчі дії щодо виявлення рахунків боржника, кожні два тижні не вчинялися, щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, його майнових прав та інформації про доходи боржника, кожні три місяці не було здійснено. Вихід по місцю знаходження боржника для перевірки виявлення майна боржника, на яке можна було б здійснити стягнення, виконавчих дій не було вчинено. Щодо володіння боржником майном разом з іншими особами не було вчинено жодних дій, щодо розшуку цього майна.
Крім того, суб`єкти оскарження не подали суду жодних доказів з приводу спростування наведеної інформації.
Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Згідно інформації про виконавче провадження ВП №57973035 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, старшим державним виконавцем Бондаренко М.В. та державним виконавцем Галас Г.І. за період з 26.12.2018 р. по 12.11.2019 р. на час перебування у Голосіївському РВ ДВС м. Київ на виконанні виконавчого листа №461/4850/18, не було вчинено належного обсягу виконавчих дій на виконання рішення суду, зокрема, ними не здійснено дій спрямованих на опис, арешт та реалізацію майна боржника.
18 травня 2020 року головний державний виконавець Проц Віктор Степанович прийняв до виконання виконавче провадження ВП №57973035. Однак, згідно інформації про виконавче провадження ВП №57973035 з 18.05.2020 р. ним також не вчинено належного обсягу (фактично жодної дії) виконавчих дій по виконавчому провадженню, в тому числі, останнім не було здійснено опису, оцінки та передачі на реалізацію земельної ділянки боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.1 ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Однак, старшим державним виконавцем Бондаренко М.В., державним виконавцем Галас Г.І., головним державним виконавцем Проц B.C. не було вчинено своєчасно, ефективно та в повному обсязі усі виконавчі дії, в тому числі не було здійснено опису, оцінку та передачу на реалізацію земельної ділянки боржника, що призвело до невиконання рішення суду протягом більше трьох років.
Здійснення лише формальних дій, а не певних заходів свідчить про бездіяльність державних виконавців.
Наведені обставини свідчать про те, що вищезгаданими державними виконавцями не вживались усі необхідні дії щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4850/18 про стягнення з Кредитної спілки «Либідь» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 452998,76 гривень.
Як вбачається із долученої до матеріалів справи заяви, ОСОБА_1 звертався до начальника Голосіївського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І., в якій просив повідомити про вчиненні дії по виконавчому провадженню ВП №57973035 та вказати чому державним виконавцем не вчиняються виконавчі дії, щодо опису, оцінки та передачі на реалізацію нерухомого майна боржника.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення, дана заява була отримана Голосіївським РВ ДВС 09.03.2021, однак, як заявляє скаржник, він не отримав жодної відповіді на свою заяву.
Даний факт не спростований державним виконавцем (керівником підрозділу виконавців), дії якого оскаржуються.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 74 Закону, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно підпунктів 1, 2, 3 пункту 9 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 № 1183/5, начальник відділу: очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу Відділу, представляє Відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед начальником міжрегіонального управління юстиції та відповідним Управлінням за організацію та результати діяльності Відділу; забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції, доручень начальника міжрегіонального управління юстиції; здійснює контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.
Однак, як вбачається з інформації про виконавче провадження ВП №57973035, всупереч вищевказаним нормам, начальником Голосіївського РВ ДВС м. Києва Ярушевською І.І. не було вжито заходів щодо усунення порушень, внаслідок винесення державним виконавцем Галас Г.І. постанови про передачу матеріалів виконавчого від 12.11.2019, а також не здійснено належного контролю за діями державних виконавців, що також призвело до невиконання рішення суду протягом тривалого часу. Крім того, начальником Голосіївського РВ ДВС м. Києва Ярушевською І.І. не надано відповіді на заяву ОСОБА_1 від 04 березня 2021 року, тобто така заява залишилась без жодного реагування.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
Щодо вимоги про стягнення з осіб, дії яких оскаржуються, судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять, суд виходить з наступного.
За відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у зв`язку з явкою до суду компенсація обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати ( ч. 2 ст. 138 ЦПК України).
При цьому, стягнення компенсації за відрив від звичайних занять можна отримати, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення не працює і не має самостійного доходу.
В розумінні ч. 3 ст. 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Усі витрати потрібно підтверджувати відповідними доказами, у тому числі і час за відрив від звичайних занять, які суд повинен перевірити з точки зору належності та допустимості відповідних доказів.
ОСОБА_1 не доведено та нічим не підтверджено факту відриву від звичайних занять від яких йому належить здійснити компенсацію та розмір (суму) відповідної компенсації. В матеріалах справи міститься заява скаржника, в якій останній вказує, що ним на протязі п`яти днів, після ухвалення рішення, буде подано відповідні розрахунки та належні докази на підтвердження понесених судових витрат. Однак, оскільки вимога про стягнення компенсації за відрив від звичайних занять заявлена у скарзі, суд повинен прийняти рішення щодо неї при постановленні даної ухвали.
Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення вимог у цій частині.
Виходячи з вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірною постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження ВП №57973035 від 12.11.2019р. державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Галас Галини Іванівни до Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, виконавче провадження ВП №57973035.
Визнати неправомірною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярушевської І.І. щодо нездійснення належного контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №57973035 по виконавчому листу №461/4850/18, виданому 23.10.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Кредитної Спілки «Либідь» на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 452998,76 грн.
В решті вимог скарги відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.