справа № 208/1338/22
№ провадження 2/208/1337/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.,

за участі - секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання»,-

встановив:

1.Позиція позивача.

У лютому 2022 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач ОСОБА_1 , просить:

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на мою користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення повнолітньою дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років;

- допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом.

В обґрунтування позову зазначила наступне.

Позивач, ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який згодом розірвано.

Від зазначеного вище шлюбу позивач та відповідач мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який досяг віку повноліття та навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги.

Спільний син, ОСОБА_3 , є студентом 1 курсу ВСП «Дніпровський фаховий коледж інженерії та педагогіки ДВНЗ УДХТУ», за спеціальністю електроенергетика, електротехніка та електромеханіка. Навчається з 01.09.201 року по 30.06.2024 року за державним замовленням.

Відповідач матеріальної допомоги ніякої не надає.

Всі витрати на утримання сина забезпечує позивач.

Відповідач працездатна та фізично здорова людина. Має реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню дитини у зв`язку з продовженням навчання, але не робить цього.

2. Позиція відповідача.

Відповідач, ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, в судові засідання не прибував.

13 квітня 2022 року через канцелярію суду відповідачем подано пояснення на позовну заяву, у якій просить врахувати всі обставини, а саме те, що має ще дві неповнолітні дитини від другого шлюбу та дружину, яка не працює. Вони знаходяться на повному фінансуванні відповідача. Крім цього, він несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Дохід відповідача лише заробітна плата (а.с. 25-40).

20 квітня 2022 року через канцелярію суду відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, не заперечує проти винесення рішення (а.с. 41).

3.Позиція третьої особи.

Третя особа, ОСОБА_3 в судові засідання не прибув, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

22 квітня 2022 року ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити їх (а.с. 43).

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

22 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання».

21 березня 2022 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15).

13 квітня 2022 року ОСОБА_2 через канцелярію суду подав пояснення на позовну заяву (а.с. 25-40).

20 квітня 2022 року через канцелярію суду відповідачем подано заяву згідно змісту якої зазначив, що позовні вимоги не визнає, розгляд справи просить проводити без його участі (а.с. 41).

20 квітня 2022 року через канцелярію суду третьою особою подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 43).

24 травня 2022 року через канцелярію суду позивачем надано відповідь на пояснення на позовну заяву (а.с. 46-50).

24 травня 2022 року через канцелярію суду позивачем подано заяву, згідно до якої просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано.

Від зазначеного вище шлюбу позивач та відповідач мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 набув віку повноліття, що підтверджується копією паспорта громадянина України виданого 12 березня 2018 року № НОМЕР_2 (а.с. 4).

Згідно до довідки ВСП «Дніпровський фаховий коледж інженерії та педагогіки Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» від 28 грудня 2021 року № 467, ОСОБА_3 навчається на 1 (першому) курсі в закладі з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року (а.с. 10).

Як вбачається з пояснень сторін по справі та зі змісту документів, які містяться в матеріалах справи повнолітній син, ОСОБА_3 проживає з батьком матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному її утриманні.

6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо.

У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу).

Матеріальне становище повнолітнього сина (дочки), який продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Повнолітній ОСОБА_3 є сином відповідача, продовжуючи навчання на денній формі після досягнення нею 18 років у ВСП «Дніпровський фаховий коледж інженерії та педагогіки Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет», не маючи при цьому самостійного доходу, через що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час такого навчання.

В свою чергу відповідач, будучи працездатним, таку допомогу своєму сину надавати може, внаслідок чого ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , 2004 року народження, на час його навчання.

При ухваленні даного рішення суд приймає до уваги заяву відповідача згідно до змісту якої, останній не визнає позовні вимоги.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем його повнолітньому сину ОСОБА_3 , який продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є здоровим та працездатним. Суд враховує, що відповідач на утриманні має двох дітей від другого шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення частково позовних вимог ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 22 лютого 2022 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме можливостям останнього надавати таку допомогу з огляду на його працездатний вік, зобов`язанням на утримання інших дітей, засадам розумності, справедливості. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання»- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 22 лютого 2022 року та до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчання ІНФОРМАЦІЯ_9 , але не більше ніж до досягнення ним 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 - в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні40 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на Рішення може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду, - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.