Ухвала

21 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 589/4756/21

провадження № 61-10801ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича, стягувач - акціонерне товариство «Правекс Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила:

визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В. В. під час виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 16 листопада 2009 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь

AT «Правекс-Банк» заборгованості у сумі 1 695 059,86 грн у виконавчому проваджені № 62880945 неправомірною;

визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В. В., від 25 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62880945;

визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В. В. від 28 серпня 2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62880945;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорка В. В. привести виконавче провадження № 62880945 у відповідність з вимогами пункту 2 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень шляхом внесення до Автоматизованої системи виконавчих проваджень сканкопії всіх документів (заяви, виконавчий лист, клопотання, скарги, запити державного виконавця, відповіді на запити державного виконавця та інші документи), які є у виконавчому провадженні № 62880945;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорка В. В. усунути порушення та поновити її порушені права шляхом виключення її з реєстру боржників.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В. В. під час виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 06 листопада 2009 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь

AT «Правекс-Банк» заборгованості у сумі 1 695 059,86 грн у виконавчому проваджені № 62880945 неправомірною у частині неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В. В. від 28 серпня 2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62880945.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року залишено без змін.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 28 вересня 2022 року, в якій вона просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що 04 листопада 2009 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області, розглянув справу за позовом

ПAT КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, і зазначеним судом 16 листопада 2009 року видано виконавчий лист № 2-2891/2009 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь

ПAT КБ «Правекс-Банк» заборгованості у сумі 1 695 059,86 грн.

25 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком В. В. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 62880945 на виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 16 листопада 2009 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «Правекс-Банк» заборгованості у сумі 1 695 059,86 грн.

28 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком В. В. прийнята постанова № 62880945 про арешт майна боржника.

08 листопада 2021 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 16 листопада 2009 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «Правекс-Банк» заборгованості у сумі 1 695 059,86 грн.

02 лютого 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62880945 з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-2891/2009, виданого 16 листопада 2009 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «Правекс-Банк» заборгованості у сумі

1 695 059,86 грн, та припинено чинність арешту майна боржника.

Також встановлено, що AT «Правекс-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПAT КБ «Правекс-Банк».

Судами встановлено, що вимоги скарги щодо дій приватного виконавця Закорка В. В. підлягають частковому задоволенню, оскільки боржник не була належним чином повідомлена про відкриття виконавчого провадження, що позбавило права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та свідчить про порушення її прав приватним виконавцем. Також приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника без його ідентифікації, оскільки такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та співмірності з розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню.

Разом із тим, в задоволенні інших вимог скарги відмовлено, виходячи з того, що скаржником всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів обґрунтованості вимог скарги.

Згідно з статями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень полягає саме у відновленні порушених прав учасників виконавчого провадження, а не може бути лише констатацією факту порушення їх прав під час виконання судового рішення. Саме по собі визнання дій або бездіяльності неправомірними не відновлює прав заявників і не направлене на виконання рішення суду.

Виходячи із наведеного, заявник у скарзі має вказати, яке саме його право порушує конкретна дія державного виконавця і зазначити способи відновлення таких прав, якими може бути визнання неправомірним і скасування процесуального документа, зобов`язання вчинити дії та інше.

Так, судами встановлено, що 13 липня 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви представника стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відхилили твердження про те, що приватний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження поза межами встановленого процесуального строку, оскільки повторне пред`явлення виконавчого листа 10 листопада 2021 року вчинене у межах трирічного строку пред`явлення його до виконання.

Також судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що при заповненні виконавчого листа посадовою особою суду були допущені описки у назві населеного пункту с. Обраєіївка замість с. Ображіївка, у назві вулиці Козловський узвіз замість Кловський узвіз, та зазначення у графі строк пред`явлення виконавчого документа 16 листопада 2012 грн замість рік та інші. Суди дійшли вірного висновку, що зазначені описки є очевидними, носять формальний характер та не є безперечно протиправними, оскільки не можуть фактично спричинити будь-які негативні наслідки та порушити законні права або інтереси боржника.

Посилання ОСОБА_1 щодо неправомірності дій приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження, у зв`язку з відсутністю у неї заборгованості перед стягувачем суди правомірно відхилили, оскільки всупереч вимогам статті 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано належних доказів погашення кредитної заборгованості, а саме: квитанцій про погашення боргу тощо.

Щодо доводів скарги з приводу порушення приватним виконавцем вимог внесення до автоматизованої системи матеріалів виконавчого провадження, то скаржником не надано належних та допустимих доказів щодо порушення приватним виконавцем вищевказаних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 має боргові зобов`язання перед АТ «Правекс-Банк», то приватний виконавець правомірно вніс її до єдиного реєстру боржників після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та скаржником не надано доказів для виключення її з єдиного реєстру боржників.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що часткове задоволення скарги на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця відповідає змісту Закону України «Про виконавче провадження» для виконання судового рішення, яке залишається невиконаним протягом більше тринадцяти років.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, якими вирішено питання про часткове задоволення скарги на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій вищенаведених положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 28 вересня 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича, стягувач - акціонерне товариство «Правекс Банк», відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович