ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1631/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/7328/21 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1 .
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ;

представник позивача адвокат Шаповал Олена Володимирівна;

відповідач ОСОБА_3 ;

представник відповідача адвокат Колотило Людмила Михайлівна;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просив усунути перешкоди у здійснені ним права користування та розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

27 травня 2022 року відповідач ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2022 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 та об`єднано в одне провадження із первісним позовом.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишено без розгляду.

Ухвала суду обґрунтована тим, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представниця адвокат Шаповал О.В. до суду повторно не з`явилися, не подали заяв з належним обґрунтуванням поважності причин їх неявки у судові засідання, не повідомили і не надали заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача, враховуючи, що сторонам надавалася можливість подати відповідні процесуальні заяви.

Суд вказав, що дійшов висновку, що позивач за первісним позовом, який діяв через представника адвоката, будучи завчасно неодноразово повідомленим про судові засідання по справі, не є заінтересованим у судовому вирішенні справи за його позовом, а тому позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, слід залишити без розгляду.

Також суд зазначив, що Придніпровський районний суд м. Черкаси постійно працює у штатному режимі і обмежень доступу учасників справ до суду не відбувалось. Крім того, у суді наявна технічна можливість забезпечити можливість учасникам судового процесу брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2022 року і направити справу для продовження розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

В апеляційній скарзі вказує, що суд формально поставився до ситуації прибуття і участі у судових засіданнях у призначені без узгодження із стороною позивача дати, не викликав свідків сторони позивача жодного разу при ухваленому клопотанні про їх допит. При цьому оскаржувана ухвала містить посилання на свідків відповідача.

Зазначає, що наявні у матеріалах справи судові повістки про виклик позивача і його представника до суду не можуть вважатися належним повідомленням учасника про дату, час і місце розгляду справи, оскільки це не відповідає вимогам частини 1 статті 130 ЦПК України, якою передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Вказує, що позивач задіяний у ремонтних бригадах, що підтримують життєво-необхідну техніку у відмінному стані, тим більше під час військового стану, про що позивачем надано довідку, позивач не має змоги бути присутнім у судових засіданнях, враховуючи, що з жовтня відбулись численні атаки на критичні об`єкти інфраструктури.

Стверджує, що судові засідання переносились у більшості випадків з вини відповідача та через обставини суду, що призвело до слухання справи понад рік.

Вказує, що позивач не в змозі щомісяця понад рік, тим більше під час карантину і військового стану, з`являтись за усним повідомленням суду на неузгоджені сторонами дати, в найбільш невигідні для сторони позивача через планування часу.

Зазначає, що представник позивача 03 листопада 2022 року була задіяна як захисник осіб у двох кримінальних провадженнях, слухання яких відбувались у м. Києві, про що суд був попереджений, проте, застосувавши формальний підхід при оцінці доказів, в порушення статті 89 ЦПК України відхилив докази поважності причин неявки позивача.

Вважає, що залишаючи первісний позов без розгляду, суд першої інстанції позбавив позивача права на доступ до правосуддя, а неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, порушення балансу інтересів і прав сторін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши представників сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із матеріалами справи 10 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

23 грудня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 лютого 2022 року.

09 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Шаповал О.В. про відкладення судового засідання та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У зв`язку із цим підготовче судове засідання було відкладено на 03 березня 2022 року.

03 березня 2022 року сторони в судове засідання не з`явились, тому розгляд справи було відкладено на 15 квітня 2022 року.

15 квітня 2022 року представник позивача ОСОБА_4 надіслала суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі. Розгляд справи було відкладено на 13 травня 2022 року у зв`язку з неявкою сторін.

13 травня 2022 року позивач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились, розгляд справи було відкладено на 17 червня 2022 року.

27 травня 2022 року ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, яка була прийнята судом та об`єднана із первісним позовом.

17 червня 2022 року представник позивача адвокат Шаповал О.В. з`явилась в судове засідання, яке було відкладене на 11 липня 2022 року для подання стороною позивача відзиву на зустрічну позовну заяву.

11 липня 2022 року сторони в судове засідання не з`явились, представник відповідача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, тому судове засідання відкладено на 15 вересня 2022 року. Цього ж дня представник позивача подала клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке було задоволено ухвалою суду та призначено розгляд справи 15 вересня 2022 року в режимі відеоконференції.

15 вересня 2022 року представник позивача адвокат Шаповал О.В. в судове засідання не з`явилась, через проблеми зі зв`язком у представника позивача провести судове засідання в режимі відеоконференції не видалося можливим, тому судом проведено судове засідання за участю представника відповідача та постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання і призначення справи до розгляду на 21 жовтня 2022 року.

21 жовтня 2022 року позивач та його представник адвокат Шаповал О.В. в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 03 листопада 2022 року.

Про призначення розгляду справи на 21 жовтня 2022 року представник позивача адвокат Шаповал О.В. була повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 15 вересня 2022 о 19 год. 33 хв. (т. 2 а.с. 5а) отримала ухвалу суду про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду на 21 жовтня 2022 року на 9.00 годину (орієнтовно до 10-30) в залі суду Придніпровського районного суду м. Черкаси (м. Черкаси, вул.. Гоголя, 316) (ухвала суду на а.с. 251 т. 1).

16 вересня 2022 року о 18 год. 53 хв. ОСОБА_4 також отримала в електронному кабінеті судову повістку про призначення справи на 21 жовтня 2022 року (т. 2 а.с. 3), текст судової повістки на а.с. 253 т. 1.

03 листопада 2022 року позивач та його представник адвокат Шаповал О.В. в судове засідання не з`явились. При цьому 03 листопада 2022 року представник позивача надіслала суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку.

Незважаючи на те, що клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції відповідно до статті 212 ЦПК України повинно бути подане за 5 днів до дати судового засідання, судом було здійснено спробу з`єднатись із представником позивача для проведення відеоконференції, однак, вона була відсутня у мережі. У зв`язку із цим суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Твердження суду про те, що позивача та його представник були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи 03 листопада 2022 були належним чином повідомлені, підтверджуються матеріалами справи.

Так, ОСОБА_4 21 жовтня 2022 року отримала судову повістку на своє ім`я та для передання позивачу ОСОБА_2 про призначення справи до розгляду 03 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 9-10).

Крім того ОСОБА_4 отримала судову повістку в електронному кабінеті 21 жовтня 2022 о 13 год 03 хв. (т. 2 а.с. 9 зворот).

Також в матеріалах справи міститься і розписка ОСОБА_4 від 21 жовтня 2022 року про те, що вона повідомлена, що розгляд справи призначено на 03 листопада 2022 року на 10 годину 30 хвилин (т. 2 а.с. 11).

Під час апеляційного розгляду справи адвокат Шаповал О.В. повідомила, що розписку про розгляд справи 03 листопада 2022 року вона підписувала не 21 жовтня 2022 року, а значно пізніше, а також, що в розписці дата проведення судового засідання не була заповнена. Однак під час огляду розписки в судовому засіданні адвокат Шаповал О.В. вказала, що її прізвище, підпис і дата написання розписки виконані нею особисто і ніяких відміток про відсутність в тексті розписки проставлення дати та часу призначеного засідання зроблено не було.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Частиною 5 ст. 130 ЦПК України визначено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи 21 жовтня 2022 року та 03 листопада 2022 року.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Так, у відповідності до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Оскільки належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач та його представник повторно не з`явився в судове засідання, яке було призначене на 03 листопада 2022 року, і не заявив про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

За правилами пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи через першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Положення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не вказують на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Вказаних висновків дійшов і Верховний Суд, зокрема в ухвалах про відмову у відкритті касаційного провадження від 10 жовтня 2019 року у справі № 128/447/19, від 23 січня 2020 року у справі № 522/23013/16-ц тощо.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач та його представник, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без його участі, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, чим умисно затягував розгляд справи та позбавляв суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Колегія суддів також враховує, що судом першої інстанції було здійснено всі передбачені цивільним процесуальним законом дії щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а також надано представнику позивача можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Колегія суддів також звертає увагу на процесуальну поведінку представника позивача, яка неодноразово подавала клопотання про проведення розгляду справи в режимі відео конференції поза межами строку, визначеного статтею 212 ЦПК України, а саме в день судового засідання, а не за 5 днів до нього, як визначено законом.

При цьому про дату засідання представник позивача була повідомлена завчасно, тому не була обмежена у часі для подання відповідного клопотання.

Як вказав Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 у справі №234/3341/15-ц добросовісність (п.6 с.3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «nonconcedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника, що позивач не в змозі щомісяця понад рік, тим більше під час карантину і військового стану, з`являтись за усним повідомленням суду на неузгоджені сторонами дати, в найбільш невигідні для сторони позивача через планування часу. Так, згідно із матеріалами справи позивач жодного разу не з`являвся в судові засідання, призначені судом, тому суд був позбавлений можливості будь-яким чином узгодити дату розгляду справи із самим позивачем.

Твердження позивача про усні повідомлення судом дати судових засідань спростовуються матеріалами справи, згідно із якими позивач був повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, оцінивши процесуальну поведінку позивача та його представника, а також дії суду щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд справи та надання можливості представнику позивача брати участь у судових засіданнях в режимі відео конференції, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було порушено право доступу ОСОБА_2 до суду та справедливий судовий розгляд, а навпаки забезпечено можливість участі представника позивача у судовому процесі в режимі відеоконференції.

Колегія суддів також звертає увагу скаржника, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно, тому в діях суду першої інстанції відсутні порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2022 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 грудня 2022 року.

Судді