Справа № 305/2241/22
Провадження по справі 2-о/305/55/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника Телегазія В.І.

представника заінтересованої особи ОСОБА_15.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів заяву Телегазія Василя Івановича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Телегазій Василь Іванович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивує тим, що між сторонами виникли відносини з приводу мобілізації у воєнний час. Так, заявник, двічі, викликався до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження медичних оглядів, однак за станом здоров`я останньому, двічі, надавалася відстрочка на два місяці. Проте, 16 серпня 2022 року заявник уклав шлюб з гр. ОСОБА_3 , з якою проживав у незареєстрованому шлюбі з 2019 року. Таким чином, у період з 2019 року по даний час заявник фактично утримував та продовжує утримувати трьох неповнолітніх дітей своєї дружини, а саме, синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_6 . У відповідності до абзацу 4 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох дітей віком до 18 років рішенням суду є належним і допустимим доказом наявності у ОСОБА_1 права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. На підставі наведеного, просив винести рішення, яким встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 дітей його дружини ОСОБА_7 , а саме: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 16.11.2022, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою Телегазія Василя Івановича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_4 про встановлення факту, що має юридичне значення. Вирішено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Призначено слухання справи на 14 грудня 2022 року о 13:30 год. у залі судового засідання в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області.

14.12.2022 заявник ОСОБА_1 надіслав до суду електронною поштою заяву про відвід судді Марусяк М.О.

Ухвалою суду від 14.12.2022, відмовлено узадоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Марусяк М.О., заявленого у цивільній справі №305/2241/22 за заявою Телегазія Василя Івановича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_4 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник, ОСОБА_1 та його представник адвокат Телегазій В.І. в судовому засіданні заяву про встановлення юридичного факту підтримали з підстав наведених у заяві. На задоволенні заяви наполягають.

Представник заінтересованої особи,ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15. в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви з підстав наведених у письмових поясненнях. Зокрема, повідомила, що згідно Указу Призидента України "Про введення воєнного стану в україні" №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти Українипо всій території України введено воєнний стан. Згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) в Україні оголошено та проводиться загальна мобілізація. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Щодо заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_1 має намір визнати утримання дітей дружини, в яких наявний батько для того, щоб довести своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації передбачене абзацом 4 частини 1 статгі 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» а саме: право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають чоловіки, на утримання яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років. Відповідно до наданих документів, а саме свідоцтв про народження дітей ОСОБА_10 : сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_1 , дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_2 , сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_3 вбачається, що у дітей є батько - ОСОБА_11 , який на час їхнього народження перебував у шлюбі з їхньою матір`ю ОСОБА_3 . Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 Сімейного кодексу України встановлює, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тому, незважаючи на те, що ОСОБА_11 не перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , обов`язок, щодо утримання неповнолітніх дітей відповідно до закону він зобов`язаний виконувати. ОСОБА_11 , відповідно до сімейного законодавства зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (ст. 188 Сімейного кодексу України). Однак, якщо дитина перестала отримувати дохід, або її дохід зменшився, заінтересована особа може звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. До матеріалів справи не надано такого підтвердження, отже слід вважати, що діти перебувають на утриманні батька та матері. Крім того, звертає увагу суду, що стаття 268 Сімейного кодексу України встановлює, що обов`язок мачухи, вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на норму статті випливає, що обов`язок утримання вітчимом неповнолітніх дітей своєї дружини виникає лише тоді, коли у них не має батьків, які законом зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Одночасно зазначає, що навіть позбавлення ОСОБА_11 батьківських прав на дітей, не позбавляє останнього обов`язку щодо утримання цих дітей (ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України). На підставі наведеного, вважає, що встановлення юридичного факту утримання ОСОБА_1 дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є безпідставним та незаконним, а також порушує права батька дітей по утриманню та вихованню дітей відповідно до сімейного законодавства. В зв`язку з тим, що батько дітей ОСОБА_11 живий, не числиться безвісті зниклим та законом не позбавлений обов`язку, щодо утримання своїх дітей, заявлені вимоги просить залишити без задоволення, а заяву без розгляду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та громадянка ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 16 серпня 2022 року у Рахівському відділі реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №216. Після державної реєстрації шлюбу, громадянка ОСОБА_3 змінила своє прізвище на ОСОБА_3

Також судом встановлено, що у громадянки ОСОБА_10 від попереднього шлюбу з громадянином ОСОБА_11 народилося троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 від 10.01.2008; серії НОМЕР_2 від 05.02.2015; серії НОМЕР_3 від 02.11.2017, батьком вказаних дітей являється ОСОБА_11 .

Звертаючись у суд із заявою про встановлення юридичного факту, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт, що вищевказані діти перебувають на його утриманні.

Главою 5 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За положеннями ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, на відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Таким чином, на думку суду, сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявником своїх суб`єктивних прав.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Проаналізувавши вище наведені норми Сімейного кодексу, суд, констатує, що громадянин ОСОБА_11 , як батько неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, незважаючи на те, що він не перебуває у шлюбі з громадянкою ОСОБА_14 та проживає окремо від дітей.

Крім того, ч.1 ст.268 Сімейного кодексу України, передбачає, що мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Заявником та його представником до заяви про втановлення юридичного факту не надано жодних доказів, що батько неповнолітніх дітей, ОСОБА_11 помер, визнаний судом померлим, або безвісно відсутнім, як і не надано доказів того, що він з поважних причин не може надавати їм належного утримання.

З поданих у судовому засіданні представником заінтересованої особи пояснень вбачається, що заінтересована особа заперечує проти встановлення юридичного факту, який просить встановити заявник внаслідок чого виникає спір про право.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Також, згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявний спір про право, що є безумовною підставою для залишення заяви без розгляду з можливістю подальшого вирішення спору між сторонами у порядку позовного провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 83, 89, 260, 261, 293, 294, 315, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Телегазія Василя Івановича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_4 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Судовий збір, сплачений при подачі заяви залишити за заявником.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повна ухвала суду складена 15 грудня 2022 року.

Головуюча: М.О. Марусяк