Справа № 308/2542/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 , де особа, рішення якої оскаржуються: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач: ОСОБА_2 , на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, де особа, рішення якої оскаржуються: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач: ОСОБА_2 , на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС Грицищуком М.П. відкрито виконавче провадження № 59836069 на підставі судового наказу № 308/7283/19 від 19.07.2019, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 2014 року народження, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

28.01.2022 він отримав в приміщенні Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05.10.2020 у виконавчому провадженні № 59836069.

Вважає зазначену постанову у виконавчому провадженні № 59836069 незаконною, неправомірною та такою, що порушує його права та свободи.

Зазначає, що він від виконання своїх обов`язків не ухилявся, по можливості сплачує поточні платежі, крім того систематично надає кошти ОСОБА_2 на утримання їх дітей. Обмеження у виїзді за кордон ставить його у скрутне матеріальне становище і може призвести до того, що він взагалі не зможе сплачувати аліменти на утримання дітей.

Враховуючи те, що він є безробітним, має намір виїхати за кордон на тимчасові заробітки, щоб мати змогу сплатити аліменти, оскільки в даному регіоні роботи, яка б приносила дохід, достатній для сплати поточних платежів по аліментам знайти не може.

На підставі викладеного, просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову Ужгородського МВ ДВС у виконавчому провадженні № 59836069 щодо нього про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05.10.2020.

Заявник (боржник) ОСОБА_1 та його представник адвокат Сідун О.С. у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, однак неявка боржника у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, при цьому начальником відділу державної виконавчої служби Хваста С. подано до суду письмові заперечення на скаргу, згідно з якими просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , вважаючи дану скаргу безпідставною, а справу розглянути без участі представника відділу державної виконавчої служби.

У письмових запереченнях на скаргу зазначив, що на виконанні у відділі ДВС у м. Ужгороді перебуває ВП № 59836069 з примусового виконання судового наказу № 308/7283/19, виданого 19.07.2019 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 20.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України на підставі ст. ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 № 256/5/65, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 за № 133/31585, оскільки у боржника була заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 88000 грн. станом на 05.10.2020 за період з 26.06.2019 до 05.10.2020. Станом на 05.10.2020 жодних пояснень від боржника ОСОБА_1 відносно несплати боргу в матеріалах справи відсутні. Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів станом 31.03.2022 заборгованість становить 153304 грн. Враховуючи наведене, у державного виконавця відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою заперечує що скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, справу просить розглянути без її участі.

Дослідивши матеріали справи за поданою скаргою та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № 59836069 з примусового виконання судового наказу у справі № 308/7283/19, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19.07.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищук М.П. від 20.08.2019 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного судового наказу.

Постановою головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грицищук М.П. від 05.10.2010 встановлено тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з судовим наказом у справі № 308/7283/19, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19.07.2019.

Зазначена постанова винесена державним виконавцем на підставі ст. ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 № 256/5/65, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 за № 133/31585, у зв`язку з тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 05.10.2020 за період з 26.06.2019 до 05.10.2020 в сумі 88000 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Розрахунком заборгованості по аліментам від 31.03.2022 № 7/59836068/22, складеним державним виконавцем відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заборгованість згідно з судовим наказом у справі № 308/7283/19, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19.07.2019, станом 31.03.2022 становить 153304 грн.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України регламентовано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому вказані у цій статті обмеження будуть вважатися такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

За правилами ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавець перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

При винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України державним виконавцем прийнято до уваги наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася у боржника за період з 26.06.2019 до 05.10.2020 та становить 88000 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Враховуючи, що заборгованість за аліментами існує тривалий час і має триваючий характер, на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень та станом на 31.03.2022 не погашена, протилежного матеріалами справи не встановлено, суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що боржник не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про скасування зазначеної постанови державного виконавця у позасудовому чи судовому порядку в разі відсутності обставин, які стали підставою для відмови у задоволенні його скарги судом у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скаржник в обґрунтування вимог своєї скарги не надав доказів про те, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів не перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, що у свою чергу є підставою для збереження обмежень, застосованих державним виконавцем.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, враховуючи, що державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 247, 259-261, 354, 355, 450, 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , де особа, рішення якої оскаржуються: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач: ОСОБА_2 , на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча А.І. Сарай