Номер провадження: 22-ц/813/8169/22
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Семиженка Г. В.,

Склярської І. В.,

секретар Виходець Н.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого у виконавчому провадженні є ТОВ «Консалт Солюшнс»),

відповідач за первісним позовом(позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року у складі головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого у виконавчому провадженні є Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшнс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів та про визнання кредитного договору недійсним.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута заборгованість за кредитним договором № 014/79790/74/81 від 03.09.2007 у розмірі 177836.99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 23.03.2010 складає 1414586.55грн.

13 листопада 2021 року від представників ТОВ «Консалт Солюшнс» їй стало відомо, що в ході виконавчого провадження №ВП 63631241 на її квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 було звернуто стягнення, квартира продана новим власникам, а вона підлягає виселенню. В цей же день вона дізналась, що у виконавчому провадженні з примусового виконання вказаного вище рішення відбулася заміна сторони виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ Райффайзен Банк Аваль на ТОВ «Консалт Солюшнс». Вважає вказані обставини нововиявленими, оскільки вона не знала ні про відкриття відносно неї виконавчого провадження, ні про проведення будь-яких виконавчих дій у вказаному виконавчому проваджені, у тому числі спрямованих на відчуження її майна в рахунок погашення боргу за кредитним договором, також не знала про те що у виконавчому провадженні відбулась заміна стягувача. У спірній квартирі проживають її син ОСОБА_2 та малолітня дитина ОСОБА_3 , 2015 року народження. Посилаючись на положення Закону України Про іпотеку, Закону України Про виконавче провадження Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, статті 16, 317, 319, 321,383, 391, 405, 575,589, 590 ЦК України, статті 9, 156 ЖК України, просила скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів та про визнання кредитного договору недійсним та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ПАТ Райффайзен Банк Аваль до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/79790/74/81 від 03.09.2007 відмовити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень статті 421 ЦПК України, оскільки виникли після ухвалення рішення. Крім того, судом зазначено, що заявницею пропущений трирічний строк на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки була подана через 8 років після ухвалення судом відповідного рішення.

26 квітня 2022 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Консалт Солюшенс витрати на правничу допомогу у розмірі 3000.00грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року та ухвалити нове яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Зазначила, що суд першої інстанції не врахував той факт, що копію постанови приватного виконавця Притуляка В.М. від 16 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження № ВП63631241 вона не отримувала також не отримувала копій постанов про арешт належного їй майна та постанов, які б надавали право ТОВ «Консалт Солюшенс» вільно розпоряджатися належним їй майном. Також судом не враховано, що 13 листопада 2021 року відбулася заміна сторони виконавчого провадження, а саме стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» про що її належним чином не повідомили, крім того, копії постанови про відкриття виконавчого провадження за № ВП 63631241 від 16 листопада 2021 року, не отримувала.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ Консалт Солюшенс адвокат Шевцов А.В. просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, зазначивши, що обставини на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а обставини наведені заявником виникли вже після в ході виконання рішення суду. Вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно заявив клопотання про стягнення з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 3300.00грн.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначила, що на її думку відзив ТОВ Консалт Солюшенс не містить належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень щодо апеляційної скарги та вказує на безпідставність вимог про стягнення судових витрат

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник ТОВ Консалт Солюшенс направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив відмовити ОСОБА_1 у задоволені апеляційної скарги.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не явилися у судове засідання будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи, що ОСОБА_1 причини своєї неявки суду не повідомила, а тому відсутні підстави вважати, що причина її неявки є поважною, а представник ТОВ Консалт Солюшенс просив справу розгляду у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 014/79790/74/81 від 03.09.2007 у розмірі 177836.99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 23.03.2010 складає 1414586.55грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживач та про визнання кредитного договору недійсним суд відмовив.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року, яка набрала законної сили, у вказаній цивільній справі замінено сторону стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс».

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд судового рішення від 10 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати за нововиявленими обставинами рішення суду, яким з неї на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 листопада 2021 року їй стало відомо про те, що в ході виконавчого провадження, про наявність якого вона не була обізнана, їй стало відомо про звернення стягнення на належне їй нерухоме майно, здійснене приватним виконавцем з порушеннями вимог Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про іпотеку, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені статтею 423 ЦПК України, згідно якої рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (частина 1).

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 424 ЦПК України може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

При цьому пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених цим пунктом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявниці на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення, такий висновок виловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим, такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року).

Відмовляючи у задоволені заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно виходив з того, що обставини, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення не є нововиявленими обставинами.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати за нововиявленими обставинами рішення суду, яким з неї на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 листопада 2021 року в ході виконавчого провадження, про наявність якого вона не була обізнана, їй стало відомо про звернення стягнення на належне їй нерухоме майно, здійснене приватним виконавцем з порушеннями вимог Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про іпотеку, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України.

Предметом доказування у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором є наявність чи відсутність заборгованості за кредитним договором та її розмір, у справі за зустрічним позовом - дійсність на момент укладення кредитного договору укладеного між сторонами.

Питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі не вирішувалось.

Як вбачається зі змісту заяви заявник не погоджується з діями та рішенням державного виконавця, вчиненими при примусовому виконанні рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

Отже обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини 1 статті 423 ЦПК України, оскільки не входять до предмета доказування у справі про стягнення кредитної заборгованості та визнання недійсним кредитного договору та не могли вплинути на висновки суду про права й обов`язки учасників справи, а також не могли мати істотного значення для правильного вирішення спору. Крім того, вказані обставини виникли після ухвалення судом рішення в ході його примусового виконання.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що подавши 23 листопада 2021 року заяву про перегляд рішення суду, яке набрало законної сили 20 жовтня 2013 року, за нововиявленим обставинами, тобто більше ніж через 8 років з дня набрання законної сили, заявником пропущений строк, визначений пунктом 1 частиною 2 статті 424 ЦПК України, який, відповідно до частини 3 статті 424 ЦПК України, поновленню не підлягає, що є самостійною підставою для відмови у задоволені заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою встановив обставини справи, перевірив доводи та заперечення учасників справи, яким дав належну оцінку та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Що стосується судових витрат.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок колегії суддів щодо необґрунтованості апеляційної скарги, судовий збір понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на заявника.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 та 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, за вимогами частини 3 статті 137 ЦПК України, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2020 року між АБ Павлишин та партнери та ТОВ Консалт Солюшенс укладено Договір про надання правничої допомоги №81, за умовами якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, що полягає у представництві інтересів клієнта, наданні загальних консультацій, складення юридичних документів та наданні клієнту інших послуг юридичного характеру. Умовами вказаного договору визначено, що розмір гонорару, що має бути сплачений визначається в актах наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору та залежить від ступеня важкості справи та обсягу фактично наданих послуг.

З акту здачі-прийняття наданих послуг №11 від 18 листопада 2022 року вбачається, що АБ Павлишин та партнери у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції надало такі послуги: ознайомлення та аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 , аналіз судової практики, нормативно-правових актів, наявних доказів, підготовка відзиву, підготовка документів на підтвердження надання правової допомоги, клопотання про розгляд справи у відсутність представника, оформлення, відправлення відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи, подання відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду, всього на суму 3300.00грн. Також до відзиву додано детальний опис робіт (наданих послуг) у цій справі від 18 листопада 2022 року, який відповідає акту здачі-прийняття наданих послуг №11.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказувала на необґрунтованість вимог щодо стягнення витрат Товариства на правову допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Враховуючи складність даної справи, обсяг наданих послуг та виконаних робіт колегія суддів вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним складності даної справи та ціні позову, а тому в силу вимог частини 5 статті 137 ЦПК України має бути зменшений до 2000.00грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 12.11.1997, адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшнс» (код ЄДРЮОФОПГФ: 42251700, адреса, 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, офіс 308) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з переглядом справи №1522/15451/12 в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000.00 (три тисячі триста) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2022 року.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Г. В. Семиженко

І. В. Склярська