Справа № 344/6943/16
Провадження № 22-ц/4808/1351/22
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т.М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Луганської В.М.

з участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2022 року, в складі судді Антоняка Т.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року АТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ПАТ «Альфа-Банк» набуло права вимоги у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит № 135 від 20.03.2007 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 , на користь ПАТ Альфа-Банк.

Зазначив, що 20.03.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 уклали договір про іпотечний кредит № 135, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Боржнику 29000,00 дол. США, а відповідачка зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. Банк (кредитор) свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у сумі 29000,00 доларів США.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань та порушень істотних умови кредитного договору, станом на 14.04.2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 3838,85 доларів США, по відсотках у розмірі 170,02 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості.

04 червня 2019 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 135 від 20.03.2007 року, яка станом на 23.05.2019 року, а саме 6354,54 дол. США з яких: 3838,85 дол. США - заборгованість за кредитом; 230,44 дол. США - заборгованість за відсотками згідно п. 2.2 Кредитного договору (12% річних); 2285,25 дол. США - заборгованість за відсотками згідно п. 3.5 Кредитного договору (20% річних) за неправомірне користування кредитними коштами.

В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог позивач послався на те, що після направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості АТ «Альфа-Банк» вправі нараховувати збільшені відсотки за межами кредитування, оскільки такий строк змінено вимогою про дострокове погашення заборгованості, так як в даному випадку таке право кредитора передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 3.5 Кредитного договору. Зважаючи на те, що до пред`явлення позову боржнику було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, то вся заборгованість за кредитом стала простроченою, а тому на неї слід нараховувати відсотки передбачені 625 ЦК України та п. 3.5 Кредитного договору (а.с. 229-232, т. 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2022 року позов АТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 135 від 20.03.2007 року, яка станом на 23.05.2019 року становить 6354,54 доларів США та складається з: 3838,85 доларів США - заборгованість за кредитом; 230,44 доларів США - заборгованість за відсотками згідно п. 2.2 Кредитного договору (12% річних); 2285,25 доларів США - заборгованість за відсотками згідно п. 3.5 Кредитного договору (20% річних) за неправомірне користування кредитними коштами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» 1618,57 грн витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, даний кредит наданий їй ПАТ «Промінвестбанк» у березні 2007 року на суму 29000 доларів США, в гривнях дана сума становила 146450 грн.

Станом на 23.11.2012 року відповідачкою сплачено банку 21 642 дол США по тілу кредиту та 78675,93 грн по процентах.

У грудні 2012 року АТ «Альфа-Банк» набуло право вимоги у ПАТ «Промінвестбанк» по даному кредитному договору на суму 33037,50 грн, тобто в гривнях, а не в доларах.

Зазначила, що до січня 2014 року взяті на себе зобов`язання виконувала добросовісно та не мала простроченої заборгованості, що підтверджується довідками виданими АТ «Альфа-Банк» за «78509-23.1 від 08.09.2021 року та №105500-23.1 від 03.12.2021 року.

У травні 2015 року почав діяти Меморандум щодо врегулювання питання реструктуризації кредитив в іноземній валюті, однак АТ «Альфа-Банк» тричі відмовляв у реструктуризації посилаючись на те, що її кредитор ТОВ «Кредитні ініціативи» є приватною структурою, а тому така реструктуризація не проводиться. Однак з позовом до суду в квітні 2016 року звернулись саме АТ «Альфа Банк», а не ТОВ «Кредитні ініціативи».

13 квітня 2021 року №1381-IX, були внесені зміни до Закону України щодо кредитів, наданих в іноземній валюті. Саме ті позичальники, які не мали простроченої заборгованості станом на 01 січня 2014 року, мають право скористатись умовами реструктуризації, однак Альфа Банк відмовив їй у реструктуризації даного кредиту.

Крім того, зазначила, що позов поданий у травні 2016 року, а справу розглянуто в жовтні 2022 року, курс долара протягом даного періоду значно зріс.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове яким стягнути з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 14.04.2016 року в розмірі 4008,87 доларів США, з яких 3838, 85 доларів США заборгованість за кредитом, 170,02 доларів США заборгованість за відсотками згідно п.2.2Кредитного договору (12%річних).

Представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Матвійчук М.З. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив повністю, вважаючи їх безпідставними. Просив рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, що 20.03.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інветиційний банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит № 135 (надалі Договір) (а.с. 15-21, т. 1), відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 , як позичальнику, 29000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення договору у національній валюті становить 146 450,00 грн., а відповідачка зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит.

За умовами договору кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 19.03.2027 року.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що за користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 12% річних.

Згідно п. 3.5. Договору у випадку порушення позичальником строку кредиту, він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 20 % річних, порядок нарахування та сплати яких визначається відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 цього Договору.

Як зазначено пунктом 5.2.9. Договору, Позичальник зобов`язується у випадку прострочення виконання зобов`язання по поверненню Банку суми боргу за цим Договором, відповідно до ст. 625 ЦК України, сплатити суму заборгованості, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Відповідно до Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ПАТ «Альфа-Банк» набуло права вимоги у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит № 135 від 20.03.2007 року, який укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 , на користь ПАТ Альфа-Банк.

26.04.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язання, погашення протягом тридцяти днів заборгованості у розмірі 4018,29 доларів США, однак вказаний борг добровільно відповідачкою не погашено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог позивача виходив з того, що оскільки відповідачці було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, то вся заборгованість за кредитом стала простроченою, а тому на неї слід нараховувати відсотки передбачені ст. 625 ЦК України.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц дійшов висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому погодився з висновками суду апеляційного суду про те, що, пред`явивши у червні 2015 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому апеляційний суд правильно стягнув з позичальника заборгованість за кредитним договором з урахуванням того, що проценти після спливу строку кредитування не нараховуються.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №5017/1987/2012 колегія суддів зазначила про те, що згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20 цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Постановляючи рішення по суті заявлених вимог, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що до пред`явлення позову банком надіслано відповідачці вимогу про дострокове погашення заборгованості, а тому вся заборгованість за кредитом стала простроченою, а тому на неї слід нараховувати відсотки передбачені 625 ЦК України та п. 3.5 Кредитного договору.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом з урахуванням поданої представником позивача заяви про збільшення позовних вимог від 2019 року.

Встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» 30 травня 2016 року пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 14.04.2016 року в розмірі 4008,87 доларів США.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Мелещенко Л.В. від 29 червня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 19 липня 2016 року.

Ухвалою суду від 19 липня 2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк».

Справа призначалась до розгляду неодноразово, зокрема на 21.09.2016 року, 26.10. 2016 року, 21.11.2016 року, 06.02.2017 року, 06.04.2017 року.

У зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В., розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду від 24.04.2017 року проведено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.05.2017 року справа прийнята до провадження судді Антоняка Т.М. та призначена до судового розгляду на 13.06.2017 року.

Судовий розгляд справи призначеної на 13.06.2017 року, 09.08.2017 року, 14.12.2017 року, 23.04.2018 року, 24.09.2018 року неодноразово відкладався з різних причин.

23.04.2018 року на адресу суду від ПАТ «Альфа-Банк» надійшла заява про прискорення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку.

17.09.2018 року представник банку ознайомився з матеріалами справи та у подальшому 24.09.2018 року подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

04 червня 2019 року представник ПАТ «Альфа-Банк» подав заяву про збільшення розміру позовних вимог у якійпросив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором станом на 23.05.2019 року, у розмірі 6354,54 дол. США з яких: 3838,85 доларів США - заборгованість за кредитом; 230,44 доларів США - заборгованість за відсотками згідно п. 2.2 Кредитного договору (12% річних); 2285,25 доларів США - заборгованість за відсотками згідно п. 3.5 Кредитного договору (20% річних) за неправомірне користування кредитними коштами.

Матеріали справи не містять доказів надіслання копії зазначеної заяви відповідачці ОСОБА_1 .

З 15 грудня 2017 року діє нова редакція ЦПК України.

Відповідно до п.9 п.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Подаючи заяву про збільшення позовних вимог представник позивача просив поновити йому строк пред`явлення заяви про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на тривалий розгляд справи та невиконання відповідачкою зобов`язань по погашенню кредитної заборгованості.

Зважаючи на те, що заяву про збільшення позовних вимог представником позивача подано не до початку першого судового засідання (розгляд справи здійснювався судом неодноразово), причин пропуску строку подання заяви про збільшення позовних вимог, які можна було б визнати поважними, суду не наведено, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача згідно первісно поданої позовної заяви. З огляду на те, що відповідачці було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, то вся заборгованість за кредитом стала простроченою, а тому на неї слід нараховувати відсотки передбачені ст. 625 ЦК України.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 14.04.2016 року становила 4008,87 доларів США, з яких прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 3838,85 доларів США, по відсотках у розмірі 170,02 доларів США.

Зазначена заборгованість відповідачкою не заперечується.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Альфа-Банк» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 135 від 20.03.2007 року, яка станом на 14.04.2016 року становить 4008,87 доларів США, з яких: 3838,85 доларів США заборгованість за кредитом, 170,02 доларів США заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 13. ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду позивачем оплачено судовий збір у розмірі 1510,76 грн, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду ОСОБА_1 оплатила судовий збір 2430 грн, а відтак оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено, то з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 919 грн витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2022 року скасувати та постановити нове рішення.

ПозовАкціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором № 135 від 20.03.2007 року, яка станом на 14.04.2016 року становить 4008,87 доларів США, з яких: 3838,85 доларів США заборгованість за кредитом, 170,02 доларів США заборгованість за відсотками.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ) 919 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Луганська