Ухвала

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 173/922/19

провадження № 61-11494ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідач є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» по об`єкту, розташованому за адресою проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), на якому встановлені газові прилади: плита газова, індивідуальне опалення та лічильник газу. Зареєстровані дві особи.

18 жовтня 2018 року за вказаною адресою виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу, у результаті чого складений акт про виявлення порушень № , протокол № про демонтаж лічильника газу та направлення для проведення позачергової повірки та експертизи, акт про порушення № 2482. В акті про демонтаж лічильника відповідача повідомили про дату, місце та час проведення експертизи.

За результатами експертизи лічильника газу від 25 жовтня 2018 року № 307 складений акт, за змістом якого лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу з вини споживача. Виявлене несанкціоноване втручання у роботу лічильника газу з метою заниження його показників. Споживач повідомлений про додаткові нарахування.

31 жовтня 2018 року на засіданні комісії з розгляду акта про порушення Кодексу газорозподільних систем від 18 жовтня 2018 року № 2482 прийнято рішення про задоволення акта про порушення та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Прийнято рішення про проведення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу у період з 18 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року.

Складеним актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 31 жовтня 2018 року визначено об`єм необлікованого (донарахованого) природного газу у розмірі 1123.96 м.куб. Його вартість склала 13 619,52 грн.

18 грудня 2018 року засобами поштового зв`язку відповідачеві направлений акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, рахунок та вимогу на оплату збитків, але станом на дату звернення до суду оплата не проведена.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд стягнути з відповідача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 13 619,52 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» 13 619,52 грн вартості недооблікованого (до нарахованого) об`єму та обсягу природного газу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди, задовольняючи позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», виходили з доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували висновок експертизи від 25 жовтня 2018 року № 307, яким підтверджено наявність втручання відповідача у роботу лічильника газу з метою заниження його показників, ОСОБА_1 не надано.

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 13 619,52 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Посилання заявника на постанови Верховного Суду у справах, де за подібних відносин, але різних фактичних обставин, встановлено відсутність підстав для стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, не є підтвердженням відсутності єдності у правозастосовчій практиці у справах цієї категорії. У справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, суди дійшли висновку про наявність підстав для стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, оскільки висновком експертизи від 25 жовтня 2018 року № 307 підтверджено наявність втручання відповідача у роботу лічильника газу з метою заниження його показників.

Заявником у касаційній скарзі не сформульовано правову проблему, яка на його думку, є фундаментальною і потребує вирішення Верховним Судом.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний