Житомирський апеляційний суд
Справа №935/3235/21 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 61 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Янчук В.В.

у цивільній справі №935/3235/21 за позовом ОСОБА_2 до Коростишівської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданого позову зазначала, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На випадок смерті батько залишив заповіт. За змістом заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме на момент смерті та на, що за законом матиме право ОСОБА_3 , останній заповів позивачу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2020, позивач отримала у спадщину після смерті батька спадкове майно: земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0100. Окрім земельної ділянки до складу спадкового майна входить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неподанням документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Єдиним документом, що посвідчує право власності батька на будинок є договір дарування житлового будинку від 28 квітня 1995 року. Проте, оригінал вказаного договору у позивача відсутній. Копія договору міститься у матеріалах спадкової справи. Виготовити дублікат договору неможливо через відсутність вказаного договору та справи, заведеної нотаріусом Денисюк Н.А. на зберіганні у нотаріальному архіві.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що 17.02.2017 року ОСОБА_3 склав заповіт. Однак, 27.07.2018 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Стрижівської сільської ради про скасування заповіту.

За життя та на момент смерті ОСОБА_3 вона проживала з останнім, та була зареєстрована в спірному житловому будинку на протязі двадцяти років. Даний факт підтверджується довідкою від 20.02.2020 року, виданою Стрижівським старостинським округом про реєстрацію місця проживання. Остання свідчить про те, що вона прийняла спадкове майно, шляхом вступу у володіння розпорядження майном. Крім того, з довідки від 24.01.2022 року №20, виданої Стрижівським старостинським округом, вбачається, що вона являється користувачем та головою домогосподарства з реєстрацією місця проживання у вказаному житловому будинку.

Вважає, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи не було досліджено та не було встановлено факт набуття права особистої приватної власності заповідача на вказаний житловий будинок. Оскільки вона з 2001 року по теперішній час проживає та зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за ст.1264 ЦК є спадкоємцем відповідної черги. Також вважає, що по вказаній справі вказано неналежного відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 8).

Ступінь родинних відносин позивача та померлого ОСОБА_3 як доньки та батька підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ( а.с.9-10).

При житті ОСОБА_3 склав заповіт. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 заповів позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належать на день смерті та на, що він за законом матиме право.

Як вбачається з довідки Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради №1 від 04.01.2022 р. відповідно до запису погосподарської книги №9 за 2016-2023 р., особовий рахунок НОМЕР_4 за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.38).

Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.2021, та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.09.2020 № 61703504.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області від 10.11.2021 за № 229/02-31 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька та заповідача, ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що не був поданий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Як вбачається з постанови в матеріалах спадкової справи №4/2020 міститься ксерокопія договору дарування жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Денисюк Н.А. 28.04.1995 р. за реєстр. №2558, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 цілий жилий будинок в с. Стрижівка Коростишівського району Житомирської області. Вказана ксерокопія була скопійована нотаріусом з оригіналу, що був пред`явлений ОСОБА_1 (що не є спадкоємцем ОСОБА_3 ). Оригіналу договору дарування в спадковій справі №4/2020 немає. Приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Денисюк Н.А. припинила нотаріальну діяльність, документи нотаріального діловодства приватного нотаріуса на зберігання до архіву не надходили, у зв`язку з чим неможливо виготовити дублікат договору дарування( а.с. 22).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач є спадкоємцем майна після смерті батька, прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), в інший спосіб оформити спадкові права не має можливості, а отже вимоги ґрунтуються на законі та підтверджені доказами, що знайшли своє обгрунтування в ході судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилалася на те, що 17.02.2017 року ОСОБА_3 склав заповіт. Однак, 27.07.2018 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Стрижівської сільської ради про скасування заповіту. Вона за життя та на момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована в спірному житловому будинку та на протязі двадцяти років проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю. Тому визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом порушує її права як спадкоємця за законом.

На підтвердження своїх доводів апелянтом надано наступні докази:

Так, із змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.02.2020 №16 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно наданих даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №7 станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на нерухоме майно не зареєстровано, що підтверджується довідкою від 04.08.2020 №4170 виданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради.

Відповідно до довідки від 24.01.2022 №20, виданої Стрижівським сторостинським округ ОСОБА_1 згідно запису погосподарської книги №9 за 2016-2023 являється користувачем та головою домогосподарства, з реєстрацією місця проживання в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52812689 від 01.08.2018 за заявою ОСОБА_3 від 27.07.2018 року скасовано заповіт від 17.02.2017 року №15.

Отже, апелянт вважає, що вона також є спадкоємцем за законом, як особа, яка постійно проживала однією сім`єю з спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В даному випадку у разі спадкування за законом апелянт не має права на спадкування, оскільки є спадкоємець попередньої черги.

Крім того, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року в справі № 644/5818/18 з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц.

Водночас факт її постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини не стосується предмета доказування у вказаній справі.

Рішення суду про встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю ОСОБА_1 не надала, тому зазначений факт не доведений під час розгляду цієї справи.

У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року в справі № 501/672/16-ц (провадження № 61-14670св21) та від 22 червня 2022 року в справі № 755/13736/20 (провадження № 61-622св22) вказано, що в справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про те, що належним відповідачем у справі є вона, а не орган місцевого самоврядування, не знайшли свого підтвердження.

Не спростовують висновків суду і доводи апелянта про скасування спадкодавцем заповіту від 17.02.2017 року, оскільки свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна видано позивачу на підставі іншого заповіту від 18 жовтня 2018 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2022 року вирішено питання про її права та інтереси.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.258,259,362,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2022 року у цивільній справі №935/3235/21 за позовом ОСОБА_2 до Коростишівської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий: Судді: