ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5457/22 Справа № 205/1021/21 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Гаржі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 28 грудня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано 25 липня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. За час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2008 року та додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2010 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння, як на частку майна подружжя.

Вказує, що з січня 2012 року почала проживати з ОСОБА_2 однією родиною, вели спільне господарство, несли спільні витрати, мали спільний бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Вказує, що є єдиним спадкоємцем та у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак постановою нотаріуса від 12 березня 2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю доказів, які підтверджують родинні відносини.

Враховуючи зазначене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: встановити факт її постійного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , із січня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог ОСОБА_1 стосовно її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, у період з січня 2012 року по 28 березня 2018 року та відповідно відсутністю підстав для визнання за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено право на доступ до правосуддя, також суд позбавив можливості скористатися своїми процесуальним права та заявити відповідні заяви про виклик свідків. Зазначає, що зібрала достатньо доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю, отже наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 грудня 1991 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 6).

На підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. і зареєстрованого в реєстрі за № 2235, ОСОБА_1 було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7), право власності на який у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу № 356-12 (а.с. 7 зв.).

25 липня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 421 (а.с. 13).

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2008 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2010 року за ОСОБА_2 визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності на яку у встановленому законом порядку було зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради за № 33609254.

Згідно з довідкою № 14149 від 17 вересня 2018 року, виданою Департаментом адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у буд. АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 24 квітня 1997 року та 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 (а.с. 100).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 95 зв.). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

07 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 95).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 12 березня 2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем (а.с. 101 зв.).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору (а.с. 104).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 стосовно її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, у період з січня 2012 року по 28 березня 2018 року та як наслідок відсутності правових підстав для визнання за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга отримує право спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі положень статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю».

В матеріалах справи містяться акти про підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 15-17), в яких зазначено, що останні мешкали однією родиною з січня 2012 року та до дня смерті ОСОБА_2 , вели спільне господарство та проживали як подружжя. Факт спільного проживання, ведення спільного господарства, здійснення купівлі продуктів та товарів позивача з померлим ОСОБА_2 у період з січня 2012 року по 28 березня 2018 року також були підтверджені під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції свідками: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Таким чином, висновок суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 стосовно її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, у період з січня 2012 року по 28 березня 2018 року, є помилковим.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Положеннями частини 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Встановивши факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з січня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними у справі доказами, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житловий будинок А-1, літні кухні Б, В, погріб під Б, сарай Г, вбиральня Д, душ Е, навіс Ж, споруд 1-6, І, ІІ, кількість поверхів 1, загальна площа 54,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова