ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 року м. Чернівці

справа № 716/1071/15-ц

провадження 22-ц/822/886/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Петранюк Ю.Т.

розглянувши апеляційну скаргу керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року в цивільній справі за позовними заявами керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, ОСОБА_1 , третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Чернівецькій області про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області, договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації прав на земельні ділянки,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Чернівецька окружна прокуратура, в інтересах держави звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, ОСОБА_1 , третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Чернівецькій області про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області, договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації прав на земельні ділянки.

Позивач просив визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області від 15.06.215 за №24-490/14-15-СГ, №24-491/14-15- СГ, №24-492/14-15-СГ, №24-493/14-15-СГ, якими затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) та передано в оренду земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) із кадастровими номерами :02:005:0001, :02:004:0002, :02:004:0003, :02:005:0032 для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 , розташованих за межами смт. Кострижівка Чернівецького району Чернівецької області. Визнати недійсними договори оренди землі від 12.06.2015 року про передачу в оренду земельних ділянок державної форми власності сільськогосподарського призначення площею 77,6063 га за кадастровим номером :02:005:0001, площею 51,5837 га за кадастровим номером :02:004:0003, площею 45,4981 га за кадастровим номером :02:004:0002, площею 50,9402 га за кадастровим номером :02:005:0032, які 21.07.2015 зареєстровані реєстраційною службою Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області;

Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області зазначені земельні ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення.

Скасувати державну реєстрацію права оренди зазначених земельних ділянок на підставі договорів оренди землі від 12.06.2015 року на спірні земельні ділянки.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року провадження в об`єднаній цивільній справі за позовними заявами керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, ОСОБА_1 , третя особа-Державна інспекція сільського господарства у Чернівецькій області про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області, договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації прав на земельні ділянки закрито.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі керівник Чернівецької окружної прокуратури просить скасувати ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування доводів апеляційної скарги керівник Чернівецької окружної прокуратури зазначає, що з вказаною ухвалою не погоджується, вважає її незаконною, оскільки суд першої інстанції постановив її з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно закрив провадження по справі, оскільки справу слід розглядати саме в порядку цивільного судочинства, а не господарського, як того вважав суд.

Вказані обставини є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі ст.379 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 12.06.2015 року між Головним управлінням Держкомзему в Чернівецькій області та ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровими номерами: :02:005:0001 площею -77,6063 га; :02:004:0002 площею - 45,4981 га; :02:004:0003 площею - 51,5837 га; :02:004:0032 площею -50,9402 га.

Вказані договори оренди укладено на підставі Наказів Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області, зокрема: №24-492/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:004:0002), №24-490/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:004:0003), №24-493/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:005:0001); №24-491/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:005:0032).

Реєстраційною службою Заставнівського районного управління юстиції у Чернівецькій області 21.07.2015року зареєстровано право оренди на вказані земельні ділянки за ОСОБА_1 .

Ухвалами Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.06.2022 року та від 14.06.2022 року за клопотанням прокурора залучено до участі у справах Чернівецьку окружну прокуратуру, як правонаступника прокуратури Заставнівського району Чернівецької області.

Ухвалами Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.11.2015 року та від 11.07.2022 року цивільні справи за даними позовними заявами об`єднано в одне провадження та присвоєно №716/1071/15-ц.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дану справу слід розглядатися за правилами господарського судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, що прокурор в інтересах держави звернувся до Заставнівського районного суду з даними цивільними позовами 28.08.2015 року та 31.08.2015 року.

Фермерське господарство «Агролідер-Дністер», для ведення якого відповідачу ОСОБА_1 надані в оренду спірні земельні ділянки було зареєстровано 08.09.2015 року.

Ухвали про відкриття провадження у вказаних справах постановлені суддями Заставнівського районного суду 15.09.2015 року, тобто після реєстрації фермерського господарства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та її слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Проте такі висновку суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації випливає поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це розмежування компетенції між загальними, господарськими та адміністративними судами. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто дія ти в межах встановленої компетенції. Основними критеріями визначення юрисдикції спорів є характер (предмет) правовідносин, що виникли між сторонами та суб`єктний склад правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних погреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, розмежування компетенції судів з розгляд земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного склад учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є насамперед юридичні особи та фізичні особи - підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених ч.ч.2,3 ст. 134 цього Кодексу. Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (частина друга статті 134 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно із ч.3 ст. 7 «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV). Відповідно до вимог ст.ст. 89, 91, 92 ЦК та ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців» та громадських формувань (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акту на право власності на земельну ділянку або укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Аналогічні норми викладено у статті 12 Закону № 973-IV.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону № 973-IV після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства в порядку, визначеному законом, на конкурентних основах.

Спори фермерських господарств, які є юридичними особами, з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Встановлено, що 12.06.2015 року між Головним управлінням Держкомзему в Чернівецькій області та ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровими номерами: :02:005:0001 площею -77,6063 га; :02:004:0002 площею - 45,4981 га; :02:004:0003 площею - 51,5837 га; :02:004:0032 площею -50,9402 га.

Вказані договори оренди укладено на підставі Наказів Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області, зокрема: №24-492/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:004:0002), №24-490/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:004:0003), №24-493/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:005:0001); №24-491/14-15-СГ від 15.06.2015 (відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:005:0032).

Реєстраційною службою Заставнівського районного управління юстиції у Чернівецькій області 21.07.2015 року зареєстровано право оренди на вказані земельні ділянки за ОСОБА_1 .

08.09.2015 року ОСОБА_1 зареєстровано фермерське господарство «Агролідер-Дністер»

Як вбачається із матеріалів справи фермерське господарство «Агролідер-Дністер» на момент пред`явлення позовів створене не було.

У цій справі спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровими номерами: :02:005:0001 площею -77,6063 га; :02:004:0002 площею - 45,4981 га; :02:004:0003 площею - 51,5837 га; :02:004:0032 площею -50,9402 га надані ОСОБА_1 як громадянину України на підставі договорів оренди укладених 12.06.2015 року між Головним управлінням Держкомзему в Чернівецькій області та ОСОБА_1 .

Із заявою про надання цих земельних ділянок ОСОБА_1 звернувся як фізична особа з метою безкоштовного отримання земельної ділянки, а тому ототожнення фізичної особи та фермерського господарства в цих правовідносинах є неправильним. Як вбачається із матеріалів справи фермерське господарство «Агролідер-Дністер» на момент пред`явлення позовів створене не було.

З огляду на викладене й на суб`єктний склад сторін у цих правовідносинах спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження в цій справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 376/331/16-ц, провадження № 14-79цс19.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6.ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави задовольнити.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає. Дата виготовлення повної постанови - 16 грудня 2022 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді Н.К. Височанська

І.Н. Лисак