КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________
Справа №372/2506/20
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Папенка Руслана Станіславовича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року (суддя Висоцька Г.В.) про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

у липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, площею 0,2110га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0042; відновити межі вказаної земельної ділянки згідно наданої технічної документації із землеустрою земельної ділянки ТОВ «НВП «Горизонт» та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 21 жовтня 2016 року та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області виключити з Державного земельного кадастру внесені 25 липня 2017 року відомості про зміни координат поворотних точок земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0043.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилалася на те, що 17 листопада 2003 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала у власність земельну ділянку, площею 0,2110га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0042, однак забудову вказаної земельної ділянки розпочала не відразу. При цьому сусід поруч ОСОБА_2 весь час щось добудовував і в цьому процесі з його боку були змінені межі їх земельних ділянок.

Позивач зазначала, що з листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 6 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 самовільно займає та використовує частину земельної ділянки, орієнтовною площею 32,59кв.м. У 2016 році вона звернулася до ТОВ «НВП «Горизонт» для розроблення документації із землеустрою земельної ділянки, в процесі якої було складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 21 жовтня 2016 року, однак ОСОБА_2 відмовився підписувати вказаний акт.

Позивач посилалася на те, що на підставі розробленої документації із землеустрою земельної ділянки вона 31 липня 2017 року подала заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, реєстраційний номер 3B-017, але 9 серпня 2017 року їй було відмовлено у внесенні таких відомостей у зв`язку з накладенням меж її

земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_2 , зміни про координати поворотних точок якої були внесені 25 липня 2017 року.

Позивач стверджувала, що за 6 днів до подання нею заяви до Державного земельного кадастру, ОСОБА_2 без погодження з нею, як власником сусідньої земельної ділянки, самовільно підготував зміни про координати поворотних точок своєї земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, позивач стверджувала, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а тому межі її земельної ділянки і земельної ділянки ОСОБА_2 підлягають відновленню згідно наданої технічної документації із землеустрою земельної ділянки ТОВ «НВП «Горизонт» та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 21 жовтня 2016 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року провадження у цивільній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Папенко Р.С. просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд не врахував, що позивач звернулася до суду за захистом своїх прав на користування земельною ділянкою, так як відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні всією земельною ділянкою, межі її земельної ділянки і земельної ділянки ОСОБА_2 підлягають відновленню згідно технічної документації, отже між сторонами виник спір про право на чітко визначені площі земельних ділянок і позивач просила відновити межі своєї ділянки в розмірі вказаної площі при придбанні земельної ділянки.

Представник позивача зазначає, що вказаний спір не є публічно-правовим, а відтак не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Кулініченко Г.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що 9 серпня 2017 року суб`єктом владних повноважень позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, а тому вона мала право оскаржити дану відмову в порядку адміністративного судочинства, однак цього не зробила, а звернулася до суду через три роки в порядку цивільного судочинства, фактично оскаржуючи дії державного реєстратора.

Крім того адвокат Кулініченко Г.В. звертає увагу суду апеляційної інстанції, що земельний спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже був вирішений у цивільній справі №372/3544/16-ц.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.56, т. 2), у судове засідання свого представника не направило, клопотання про перенесення судового засідання не подало, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність представника вказаного учасника справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Папенка P.C., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Кулініченка Г.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,2110га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0042, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І.

2 серпня 2004 року ОСОБА_1 виданий Державний акт на право власності на

зазначену земельну ділянку, на якому зазначений план меж земельної ділянки.

Рішенням № РВ-2017 від 9 серпня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки з посиланням на те, що земельна ділянка накладається на ділянку з кадастровим номером :01:002:0043, зміни про координати поворотних точок якої внесено 25 липня 2017 року на підставі розробленої документації із землеустрою.

Заявляючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить їй на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №018234.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не зазначено, в чому повинні полягати дії ОСОБА_2 щодо усунення перешкод, а обставини, зазначені позивачкою, вимагають по суті оцінки дій державного кадастрового реєстратора, до компетенції якого входить здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Суд вважав, що у даній справі перевірці підлягають саме дії державного земельного реєстратора, як суб`єкта владних повноважень, що суд позбавлений можливості зробити у рамках даної справи.

Також суд зазначив, що оскільки інших вимог до ОСОБА_2 не заявлено, то відсутній спір про право, а зміст позовних вимог вказує на те, що між сторонами виник публічно-правовий спір, а захист прав свобод та інтересів фізичних осіб в сфері публічно-правових відносин не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило,є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної

юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа 807/807/15.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо права власності (користування, розпорядження) земельною ділянкою, позовна заява не містить доводів неправомірності дій державного реєстратора і позивач не просить визнати рішення державного реєстратора неправомірним.

Отже, позивач звернулася до суду з позовом про захист наявного в неї майнового права на земельну ділянку, площею 0,2110га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0042, тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що цей судовий спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Також колегія суддів зазначає, що Верховним Судом вже неодноразово була висловлена правова позиція стосовно непоширення юрисдикції адміністративних судів на спори, що виникають з подібних правовідносин стосовно захисту порушеного права користування земельною ділянкою, а саме щодо погодження меж земельних ділянок між користувачами цих земельних ділянок.

Вказана правова позиція щодо визначення судової юрисдикції у справах з аналогічним предметом позову міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 583/1352/15-а, від 23 січня 2019 року у справі № 537/6271/14-а, від 30 січня 2019 року у справі № 816/594/14 та від 04 червня 2019 року у справі № 826/14015/17.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про закриття провадження у справі, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Папенка Руслана Станіславовича задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії направити до Обухівського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 січня 2023 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк