справа № 368/908/20
головуючий у суді І інстанції Іванюта Т.Є.
провадження № 22-ц/824/8947/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Коцюрба О.П., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитно-цукор», Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про визнання недійсними додаткової угоди, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області із позовом до ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор», Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), у якому просив суд:

визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» щодо земельної ділянки площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003;

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про реєстрацію права оренди ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» щодо земельної ділянки площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003, строком до 31 грудня 2025 року.

Позов обґрунтовано тим, що 02 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003.

Указаний договір оренди був зареєстрований в Реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 16 травня 2013 року за №945495.

Не бажаючи продовжувати дію договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року, позивач 16 січня 2019 року звернувся до ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» з повідомленням про розірвання договору оренди земельної ділянки. У вказаному повідомленні позивач вказував, що відповідно до п. 8.6. договору він вважається розірваним у зв`язку із зміною директора ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор».

З витягу з Державного земельної кадастру НВ-019 від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що строк оренди земельної ділянки площею 3,4588 га, кадастровий номер :03:302:0003, було продовжено до 31 грудня 2025 року на підставі додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року.

Однак ОСОБА_1 не підписував та не укладав будь-яких додаткових угод, а тому вважає, що реєстрація державним реєстратором права оренди відповідача на земельну ділянку площею 3,4588 га, кадастровий номер :03:302:0003, на підставі додаткової угоди, яка не укладалась і не підписувалась ним, є незаконною та порушує право власності позивача, у тому числі і право розпоряджатись своїм майном.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» щодо земельної ділянки площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про реєстрацію права оренди ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» щодо земельної ділянки площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003, строком до 31 грудня 2025 року.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у сумі 1 681 грн 60 коп.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не висловлював ніяким чином своє волевиявлення на укладання та не укладав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитно- цукор» додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 11.11.2015 р.

Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитно-цукор» не існувало будь-яких договорів оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року.

16 січня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» повідомлення про розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв`язку із зміною директора підприємства. Тобто позивач висловлював свою незгоду із продовженням договірних правовідносин оренди з відповідачем.

У разі існування додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року була укладена без вільного волевиявлення орендодавця, тобто ОСОБА_1 , як сторони правочину, та не відповідав його внутрішній волі, оскільки він додаткової угоди до договору оренди не підписував, а тому є всі підстави для визнання такого правочину недійсним на підставі частини 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України.

Державна реєстрація за ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» права оренди на земельну ділянку позивача площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003, до 31 грудня 2025 року, була проведена незаконно, оскільки ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» не має права оренди на земельну ділянку, а також в реєстрі відсутні документи, а саме додаткова угода до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Центральне межрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ) подало апеляційну скаргу, у якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Центральне межрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ) є неналежним відповідачем у цій справі.

Державний реєстратор є окремим суб`єктом в системі органів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень. Необхідно вказати на те, що відповідно до статті 6 та 8 Закону №1952-1V проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень належить до повноважень лише суб`єктів державної реєстрації прав, а Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ) є територіальним органом Міністерства юстиції України.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Клапчука Ф.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відзив обґрунтовано тим, що залучення Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у якості співвідповідача у справі не суперечить вимогам законодавства та не є підставою для скасування рішення суду. Станом на час виникнення спірних правовідносин з відповідача не було знято повноваження з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Обов`язковим відповідачем у такій категорії справ є особа, право чи обтяження якої зареєстроване (ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор»), тоді як участь сторони, яка представляє собою владний суб`єкт у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у якості співвідповідача у спорі не виключається.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» (орендар) 02 лютого 2012 року було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003.

Цей договір оренди був зареєстрований в Реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 16 травня 2013 року за №945495.

Відповідно до п. 2.2. договору оренди земельна ділянка була передана орендарю у користування строком на 7 (сім) років, отже строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 16 травня 2020 року.

Відповідно до п. 2.4. договору оренди земельна ділянка після закінчення строку договору орендар має переважне прав поновлення його на новий строк. У цьому разі, якщо жодна сторона в термін один місяць до закінчення даного договору письмово не повідомить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується на термін, зазначений у п. 2.2. договору (7 років).

Не бажаючи продовжувати дію договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року, позивач 16 січня 2019 року звернувся до ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» з повідомленням про розірвання договору оренди земельної ділянки. У повідомленні позивач вказував, що відповідно до п. 8.6. договору він вважається розірваним у зв`язку із зміною директора ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор».

Позивачу стало відомо з Витягу з Державного земельної кадастру НВ-019 від 17 жовтня 2019 року про те, що строк оренди земельної ділянки площею 3,4588 га, кадастровий номер :03:302:0003, було продовжено до 31 грудня 2025 року на підставі додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не підписував та не укладав будь-яких додаткових угоди, він звернувся до ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» та Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області із вимогою надати копії всіх документів, що стосується оренди земельної ділянки.

Проте, як на вимогу ОСОБА_1 , так і суду першої інстанції про надання документів, відповідачем затребувані документи, а саме: додаткова угода до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року надані не були.

З відповіді ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» від 02 березня 2021 року вбачається, що оригінали договору оренди та додаткової угоди до договору оренди у відповідача відсутні, оскільки не були належним чином передані колишнім директором ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор», що підтверджується довідкою ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» №001 від 15 жовтня 2020 року.

Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 202 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільнім і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення та продовження договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

16 січня 2019 року орендодавець направив на адресу ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» повідомлення про розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв`язку із зміною директора підприємства.

Підсумовуючи, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що орендодавець (позивач) не висловлював ніяким чином своє волевиявлення на укладання з ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року та висловив свою незгоду із продовженням договірних правовідносин оренди з відповідачем.

Отже, додаткова угода до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року була укладена без вільного волевиявлення орендодавця, як сторони правочину, та не відповідала його внутрішній волі, а тому є всі підстави для визнання такого правочину недійсним відповідно до частини 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України.

Як встановлено судом, з метою з`ясування питання реєстрації додаткової угоди та продовження строку договору оренди позивач звернувся до державного реєстратора, який повідомив йому про те, що у Державному реєстрі нерухомого майна відсутня сканкопія додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/п від 11 листопада 2015 року.

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» із заявою-вимогою, в якій вимагав надати належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються оренди земельної ділянки та реєстрації права оренди, яка залишена без задоволення.

Незважаючи на відсутність волевиявлення орендодавця та відсутність додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року, державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було проведено державну реєстрацію права оренди відповідача на земельну ділянку, що належать позивачу, до 31 грудня 2025 року.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції що діяла на час проведення державної реєстрації, а саме 16 травня 2013 року) держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції що діяла на час проведення державної реєстрації, а саме: 16 травня 2013 року) реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження. Документи розміщуються в реєстраційній справі у порядку їх надходження і нумеруються.. Реєстраційна справа підлягає довічному зберіганню в архіві, який створюється в органі державної реєстрації прав.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав (частина 1 статті 15 цього Закону).

Відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №703 від 22 червня 2011 року (який діяв на час проведення державної реєстрації, а саме 16 травня 2013 року) документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат.

Виходячи з вказаних положень законодавства, що регулювало питання державної реєстрації прав на нерухоме майно державний реєстратор проводить державну реєстрацію прав тільки за умови наявності документів, що підтверджують виникнення таких прав. У разі, не подання таких документів державний реєстратор зобов`язаний був відмовити у проведенні державної реєстрації права оренди ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» на земельну ділянку позивача.

Таким чином, державна реєстрація за ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» права оренди на земельну ділянку позивача площею 3,4588 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер :03:302:0003, до 31 грудня 2025 року, була проведена незаконно, оскільки ТОВ «Агрофірма «Рокитно-цукор» не має права оренди на земельну ділянку, а також в реєстрі відсутні документи, а саме додаткова угода до договору оренди земельної ділянки б/н від 11 листопада 2015 року. Тому, позовні вимоги про скасування проведення незаконної реєстрації правомірно задоволено судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія апеляційного суду звертає увагу на таке.

При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження №11-377апп18) спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 21 січня 2015 року № 17 Кабінет Міністрів України ліквідував Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесїї), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Отже, відповідачем у цій справі замість Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області позивачем обґрунтовано визначено Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), - відсутні.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді О.П. Коцюрба

О.Ф. Лапчевська