Справа № 367/4779/22
Провадження №2-з/367/288/2022
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2022 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши заяву представника позивача адвоката Лантуха Ярослава Васильовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме на: транспортний засіб: Renault New Duster phase 2 (79H) 2017, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований 23.09.2017 p. на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; житловий будинок: за адресою АДРЕСА_1 , який має загальну площу 196,3 кв.м., житлову - 74,9 м.кв., зареєстрований 28.12.2015 р. на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 51096654 від 28.12.2015 р.; земельну ділянку: кадастровий номер: :01:125:0098; для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею: 0,0700 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована 17.03.2008 р. на ім`я ОСОБА_2 , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії АЖ № 401766 від 17.03.2008 р.; земельну ділянку: кадастровий номер: :01:125:0125, для ведення особистого селянського господарства площею: 0,0199 га; за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності 21.07.2011 р. на ім`я ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Ж № 292631/, земельну ділянку: кадастровий номер: :01:006:5440, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0.1005(га), за адресою АДРЕСА_2 , яка зареєстрована 30.03.2019 р. на підставі договору купівлі-продажу №291 від 30.03.2019 р. на ім`я ОСОБА_2 ; земельну ділянку: кадастровий номер: :01:070:4771, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.131 (га), за адресою АДРЕСА_3 , яка зареєстрована 15.08.2019 р. на ім`я ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу № 840 від 15.08.2019 р.; земельну ділянку: кадастровий номер: :01:002:0218, для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9999 га, розташовану за адресою Київська обл., Іванківський район, с. Кухарі, зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності від 18.04.2011 р.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву про поділ спільного сумісного майна подружжя та необхідно накласти арешт на вказане рухоме і нерухоме майно, яке було набуто подружжям в шлюбі спільними зусиллями та коштами.

Заявник вважає, що існує реальний ризик недобросовісного відчуження відповідачем частини їх спільного сумісного майна без згоди позивачки. Дане твердження заявник обґрунтовує тим, що відповідач вже вчинив недобросовісні дії і фактично на сьогодні має приховану у власності квартиру, яка з метою виведення цього об`єкта нерухомого майна з обсягу нажитого спільного майна придбана на ім`я його сестри ОСОБА_4 31 серпня 2021 року за договором про пайову участь у кооперативі №7/3/3Д, оплачена пайовими внесками ним особисто за спільні сумісні кошти подружжя на суму 397 997 гривень 00 копійок.

Оскільки право власності на вказане майно на сьогодні зареєстроване за відповідачем, він може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. Заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам. Крім того, позивач не заперечує проти накладення арешту на майно, яке зареєстровано на її ім`я, що може слугувати зустрічним забезпеченням в цій справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Самі лише твердження про те, що існує реальний ризик недобросовісного відчуження відповідачем спільного сумісного майна не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже заявником не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, однак враховуючи, що забезпечення позову можливо на будь-якій стадії розгляду справи, позивач не позбавлений можливості звернутись із заявою про забезпечення позову повторно.

Керуючись статтями 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Лантуха Ярослава Васильовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя М.П. Одарюк