РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С., Заріцького О.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про порушення прав і законних інтересів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 23.11.2021 року від нотаріуса дізнався, що його включено до Єдиного реєстру боржників України, оскільки державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Машевським О.О. на підставі постанови Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕАК №1532746 від 18.09.2019 року відкрито виконавче провадження №60677681 про стягнення з нього штрафу в сумі 510 грн. Згідно виконавчого провадження державний виконавець вніс дані позивача до Єдиного реєстру боржників, наклав арешт на його майно, заборонив виїзд за межі України та вжив інші заходи примусового виконання рішення. У свою чергу гр. ОСОБА_1 вважає рішення працівників патрульної поліції та державної виконавчої служби незаконними з огляду на наступне. Як вказує позивач, 18.09.2019 року після чергового медичного обстеження в обласні лікарні, де він знаходиться на обліку, рухаючись на своєму власному автомобілі Ауді 6, д.н.з. НОМЕР_1 , він зупинився по вул. В. Бердичівська і зайшов в аптеку №2 купити за призначенням лікарів медичні препарати. Коли вийшов з аптеки, побачив попереду свого транспортного засобу автомобіль патрульної поліції, припаркований під знаком «Зупинка заборонена». На вимогу інспектора патрульної поліції, який не представився, позивач надав посвідчення подія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого отримав постанову про порушення правил паркування ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, але якої саме у постанові не вказано, як і скільки метрів. Не погоджуючись з діями інспектора, ОСОБА_1 того ж дня звернувся до в.о. начальника управління патрульної поліції із скаргою на неправомірні дії поліцейського та скасування постанови як незаконної, однак отримав відповідь про залишення постанови без змін, внаслідок чого був вимушений сплатити штраф в сумі 255 грн., оскільки стан здоров`я позивача потребував лікування та спокою. Як стверджує ОСОБА_1 , незважаючи на сплату штрафу, працівниками поліції 18.11.2019 року навмисно направлено до відділу державної виконавчої служби постанову про стягнення з позивача 510 грн. штрафу, тобто в подвійному розмірі. Як пояснили у відділі ДВС обов`язку перевіряти чи сплачений штраф особою у них законом не передбачено, а даний обов`язок належить до управління патрульної поліції, котре направляє постанову до стягнення в порядку виконавчого провадження. Після пред`явлення до виконавчої служби отриманого напередодні у відділенні Ощадбанку підтвердження сплати 29.10.2019 року штрафу в сумі 255 грн. виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.11.2021 року. Таким чином, як зазначає позивач, протиправні дії Управління патрульної поліції в Житомирській області тривали більше двох років, через нервові переживання і страждання, приниження від незаконних дій відповідача у нього погіршилося здоров`я. Позивач неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, втратив нормальні життєві зв`язки зі своїми рідними і близькими, витратив велику суму коштів на лікування. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в сумі 25 500 грн. на відновлення здоров`я.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області надано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні його вимог. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначив, що 18.09.2019 року інспектором роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Янковським Ю.П. відносно позивача було винесено постанову серії ЕАК №1532746 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 звернувся 19.09.2022 року до УПП в Житомирській області ДПП із скаргою на дії патрульного поліцейського Янковського Ю.П., дану скаргу було розглянуто керівництвом УПП в Житомирській області та проведено службову перевірку щодо факту можливих неправомірних дій окремих працівників патрульної поліції в частині винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Проведеною службовою перевіркою встановлено, що відомості, викладені у скарзі, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, у зв`язку з чим підстав скасування постанови не встановлено. Отже, дії поліцейського не визнавалися неправомірними та 25.09.2019 року ОСОБА_1 управлінням патрульної поліції було направлено відповідь на скаргу. Відповідно до підсистеми «Адмінпрактика штрафи» інформаційного порталу Національної поліції України дані про сплату штрафу за постановою серії ЕАК №1532746 від 18.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відсутні. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач при оплаті штрафу не вказав повної інформації в розділі «Призначення платежу», а саме: серії та номеру постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а тому інформація щодо сплати штрафу за постановою в органу поліції була відсутня. У зв`язку із цим 18.11.2019 року постанову було передано до Богунського відділу ДВС м. Житомира Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) для примусового виконання. Представник відповідача вважає, що посадові особи УПП в Житомирській області діяли на підставах та в межах закону, будь-які порушення правових норм з боку останніх відсутні. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то представник зазначає, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками поліції моральної шкоди. За змістом відзиву, позивач надав до суду виписки з медичної картки стаціонарного хворого, але ОСОБА_1 хворів та спостерігався в лікарнях ще задовго до того як відносно нього було винесено постанову від 18.09.2019 року, тобто причинний зв`язок між винесенням постанови, направлення її в подальшому до виконавчої служби та лікуванням позивача відсутній. Також відсутнє судове рішення про визнання дій поліцейських протиправними.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами представника Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області та пояснив, що відповідач у відзиві не довів належними та допустимими доказами і не спростував свої незаконні та неправомірні дії, які тривали більше двох років, а обмежився лише загальним трактуванням аби виправдати своїх працівників, винних в допущенні порушення його прав та законних інтересів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Протиправність дій працівників поліції, на думку позивача, полягає в тому, що не проводились заміри відстані від виїзду, не була проведена перевірка за його скаргою на неправомірні дії працівників патрульної поліції, не перевірено сплату ним штрафу, а одразу направлено постанову для примусового виконання до відділу ДВС. Постанову про накладення адміністративного стягнення позивач не оскаржував у зв`язку із поганим станом здоров`я, проте написав скаргу на неправомірні дії працівників поліції, однак за його відомостями жодної службової перевірки проведено не було. Оплату штрафу здійснив після отримання відповіді на скаргу. На запитання суду ОСОБА_1 відповів, що відповідача про сплату штрафу не повідомляв, квитанцію на підтвердження сплати штрафу не надавав. За словами позивача, протиправність дій відповідача негативно відобразилося на його здоров`ї, виникла гіпертонічна хвороба, погано себе почував, був вимушений звертатися до психіатра. Розмір моральної шкоди визначив, виходячи з 100-кратного розміру штрафу, а також витрат на ліки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позов. Звертав увагу суду на вимоги ст. 307 КУпАП, за змістом якої позивач був зобов`язаний принести копію квитанції відповідачу про сплату штрафу.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що 18.09.2019 року інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Житомирській області Янковським Ю.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1532746, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в Житомирській області зі скаргою на дії патрульного поліцейського Янковського Ю.П. та листом від 25.09.2019 року йому була надана відповідь про те, що, викладені у скарзі відомості за результатами проведеної службової перевірки не знайшли свого об`єктивного підтвердження, у зв`язку з чим підстав для скасування вищевказаної постанови не встановлено.

18.11.2019 року начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Житомирській області Ганським С. постанову у справі про адміністративне правопорушення в порядку ст. 308 КУпАП направлено до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн.

Як слідує з відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від 25.11.2021 року на заяви ОСОБА_1 , згідно меморіального ордеру від 29.10.2019 року №1351344SВ кошти в сумі 255,00 грн. зараховано 29.10.2019 року на рахунок з обліку надходжень, відкритий за балансовим рахунком 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету» з призначенням платежу « ОСОБА_1 , штраф Житомир, платник філія-Житомир.ОУ АТ «Ощадбанк».

Таким чином з матеріалів справи слідує, що гр. ОСОБА_1 був сплачений штраф в сумі 255,00 грн. 29.10.2019 року.

26.11.2021 року старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Машевським О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60677681 з виконання постанови серії ЕАК №1532746 від 18.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 судам нижчих інстанцій роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду у деліктних відносинах передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цього органу або посадової особи.

Статтею 23 ЦК України закріплено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв?язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на незаконність рішення та дій працівників Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції по притягненню його до адміністративної відповідальності та направленню для примусового виконання складеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, після сплати позивачем штрафу в сумі 255 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду справи судом було встановлено, що позивача на підставі постанови серії ЕАК №1532746 було притягнуто до адміністративної відповідальності та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дана постанова скасована не була та ОСОБА_1 добровільно було сплачено штраф в сумі 255 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, він не направляв (надсилав) до УПП в Житомирській області копію документу про сплату штрафу та докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, під час судового розгляду позивачем не була доведена протиправність поведінки заподіювача шкоди і його вина. Так само ОСОБА_1 не надано доказів, зокрема судового рішення, яким би була встановлена така протиправність дій відповідача.

Аналізуючи надані позивачем виписки із медичної карти стаціонарного хворого судом встановлено, що протягом 2020-2021 років ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу того чи іншого захворювання.

Разом з тим ці письмові докази суд оцінює критично, оскільки вони достовірно не свідчать про те, що наведені у них захворювання гр. ОСОБА_1 є негативними наслідками протиправних дій (рішення) відповідача, тобто перебувають у прямому причинному зв`язку із незаконними, на думку позивача, діями (рішенням) працівників патрульної поліції.

За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96 .

Суддя Д.В. Кузнєцов