Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонідівни, треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним та удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , подала до суду заяву з урахуванням уточнених позовних вимог до ОСОБА_3 , співвідповідач: приватний нотаріус Київської міської нотаріального округу м. Києва, заінтересована особа: ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним та удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію.

Мотивуючи свої вимоги позивач зазначає, що на підставі права на спадщину за заповітом від 07 червня 2016 року за № 3494, позивач, ОСОБА_1 , та її старша дочка, ОСОБА_4 , отримали по Ѕ частки квартири, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, 19.07.2016 року позивач на підставі договору дарування від 19 липня 2016 року за №1876 половину від своєї частки ј частину вищезазначеної квартири подарувала своїй доньці ОСОБА_5 з дозволу органів опіку та піклування при Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації. У 2020 році ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) отримавши велику суму грошей повідомила мені, що буде продавати свою частку. Маючи намір відкупити її частку позивач попросила зачекати, доки буде оформлений дозвіл служби в справах дітей, але таємно 02 жовтня 2020 року, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) продала свою частку невідомому громадянину, ОСОБА_3 без дозволу опіки та піклування. Порушення права дитини полягає в тому, що дитина не може користуватися своїм майном: потрапити в квартиру, безпечно проживати там, знаходиться в квартирі без загрози з боку сторонньої особи та зберігати там свої речі. Вважаючи договір удаваним та укладеними з грубим порушенням прав дитини та порушення законодавства та права малолітньої особи змусило позивача звернутися до суду.

03 лютого 2022 року представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву посилаючись на відсутність з боку позивача доказів на підтвердження тверджень щодо отриманих в борг коштів від МФО. Крім того, посилання позивача на зареєстрований шлюб ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) також Позивачем не доведений. Також представник відповідача зазначає, що з наданих підтверджень з боку позивача виходить що між Позивачем та Відповідачем наявний спір щодо режиму користування квартирою за вищезазначеною адресою та посилаючись на зазначене представник відповідача просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

08 лютого 2022 року позивач подала до суду відповідь на відзив в якому наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. З приводу заперечень викладених у відзиві позивач зазначила, що представник відповідача в своєму відзиві не спростував тверджень та аргументів позивача, викладених в позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник відповідача - 1 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в позові у зв`язку із їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідач приватний нотаріус Шевченко І.Л. в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду лист в якому просив розгляд справи проводити у відсутність представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко Інни Леонтіївни належним чином завірені копії всіх документів, що стали підставою для вчинення оспорюваного договору дарування Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 від 02 жовтня 2020 року, серія та номер 1981.

На виконання ухвали суду від 15 лютого 2022 року від приватного нотаріуса Шевченко І.Л. надійшли затребувані документи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представників, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали у спадщину по Ѕ частині квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07.06.2016 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори.

19.07.2016 року ОСОБА_1 подарувала свою Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 Гуща ОСОБА_9 , що підтверджується копією договору дарування, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нішенко А.П. та зареєстрованому в реєстрі за № 1876.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_1

02.10.2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 свою Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору дарування, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованому в реєстрі за № 1981. Даний2 договір є оспорюваним.

З тексту договору вбачається, що відчужувана Ѕ частина квартири належить дарувальнику на праві приватної власності на підставі Дублікату, що має силу оригіналу, виданого 02 жовтня 2020 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-972 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09 лютого 2016 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-149. Цей дар сторони оцінюють в 253 800, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 від 02.10.2020 року недійсним з двох підстав. По-перше, оспорюваний договір порушує права малолітньої дитини, а саме, що він укладений без надання дозволу органу опіки та піклування, оскільки Ѕ частини квартири належить малолітній дитині. По-друге, оспорюваний договір є удаваним посилалася на те, що вказаний договір фактично є договором купівлі-продажу, оскільки відповідач заборгувала велику суму грошей та щоб розрахуватись за кредит продала свою частину квартири.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку визначеному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

ППВС України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільних справах» пунктом 11 роз`яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи

заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі статтями 2, 4, 19 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Таким чином, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не ані співвласницею квартири АДРЕСА_2 , ані стороною оспорюваного договору. Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 звернулась до суду від себе особисто, а не як законний представник малолітньої ОСОБА_10 , яка є співвласницею вказаної квартири.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 відсутнє порушення цивільних прав чи обов`язків у зв`язку із укладенням договору дарування 1/2 частин кватири від 02.10.2020 року, тобто не породжує для позивача права на захист, тобто права на звернення із цим цивільним позовом.

Так, звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки цивільні права, свободи чи інтереси цієї особи не порушено.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із позовом позивач визначила відповідачами ОСОБА_3 , який є стороною оспорюваного договору, та приватного нотаріуса КМНО Шевченко І.Л., яка посвідчувала оспорюваний договір.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 756/10280/16-ц (провадження № 61-1230св21) та від 01 грудня 2021 року у справі № 489/2254/18 (провадження № 61-11373св20), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 756/10280/16-ц: у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору, як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Встановивши, що позивачем пред`явлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу не до всіх його сторін (належних відповідачів), суди мали відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав, оскільки висновки судів по суті вирішення спору мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників. За таких обставин мотивування судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень недоведеністю позовних вимог є помилковим. Розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, позивач клопотань про залучення до участі у справі інших співвідповідачів, не заявляла. Водночас, Київська міська рада була залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Разом з тим, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняється за обсягом прав та обов`язків;

- у справі № 489/2254/18: у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. У справі, що переглядається, сторонами оспорюваного договору купівлі-продажу квартири є Особа-1 та Особа-2, однак позовних вимог до Особа-1 позивач не пред`явила, клопотань про залучення до участі у справі як співвідповідача не заявляла. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири судам слід було відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів, а позовна вимога про витребування цієї квартири з власності Особа-2 є похідною від цієї вимоги, а тому задоволенню також не підлягає.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) вказано, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири від 02.10.2020 року, сторонами якого є ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , тобто в разі задоволення такого позову буде вирішено питання про права та обов`язки усіх вищевказаних сторін. Однак ОСОБА_1 зазначила відповідачами лише ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , а ОСОБА_4 ) третю особою. Вирішення заявлених позовних вимог, спрямованих на втручання у право особи, яку визначено як третю особу у справі, не відповідає процесуальному статусу сторін цивільного процесу.

Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

За змістом вказаної норми цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Однак при розгляді цієї справи позивач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем другої сторони оспорюваного договору дарування 1/2 частини квартири від 02.10.2020 року.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним оспорюваного правочину через неналежний суб`єктний склад учасників справи.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонідівни, треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним та удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним кодексом України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонідівни, треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним та удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 26 грудня 2022 року.

Дані сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонідівна, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Рибальська, 8 приміщення 49.

Третя особа - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса місцезнаходження: місто Київ, Харківське шосе, 4А.

Суддя Н.О.Яровенко