РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Мукачево Справа №303/4169/22

2/303/611/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному порядку в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2

до відповідача державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Плеші Андрія Михайловича

третя особа: Мукачівська державна нотаріальна контора

про визнання незаконною відмови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,

За участю:

представника позивача Лишенко Н.С.;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною відмови державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Плеші Андрія Михайловича у вчиненні нотаріальної дії, оформленої постановою від 19.11.2021 №526/02-31 (надалі - Постанова).

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про фактичну наявність підстав для визнання незаконною відмови відповідача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на час відкриття спадщини за матір`ю позивача - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він мав право на обов`язкову частку в спадщині та прийняв її. При цьому, посилання відповідача на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є необґрунтованим, оскільки його рідна сестра в 2005 році зареєструвала право власності на спадкове майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Прийнявши участь в судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав, викладених в позовній заяві та з урахуванням досліджених судом документів.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, а також спадкову справу від 05.04.2004 за №182/2004, інвентарну справу№11/131, справу №2-583/2005, справу №2-1905/005, суд констатує наступне.

1. Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин з мтеою встановлення фактичної наявності підстав та умов для визнання незаконною відмови державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Плеші Андрія Михайловича у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оформленої Постановою та застосування у зв`язку з цим правових механізмів захисту та відновлення порушеного права у контексті із вимогами за предметом позову.

2. В контексті хронології існуванням спірних правовідносин суд наводить наступні обставини справи.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 Варга ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . В графі батьки записано: батько « ОСОБА_5 »; мати « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 6 квітня 2004 року).

15 вересня 2004 року позивач звернувся до Мукачівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з будинку АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2005 року (справа №2-583/2005, а.с.26-27, 28) встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За результатами судового розгляду справи №2-1905/05 (рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 8 квітня 2005 року, а.с. 28-29, 30-31) було підтверджено право власності ОСОБА_8 , на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, літньої кухні, навісу, двох сараїв, споруд та замощення, а також на грошові вклади, що знаходяться в Мукачівському відділенні Ощадбанку №7287/016.

З повідомлення Мукачівської державної нотаріальної від 11 листопада 2005 року №1285 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на будь-яке належне їй майно не видавалося.

19.11.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся до Мукачівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у домоволодінні та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належали його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі Постанови позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не подано документів, які посвідчують родинні зв`язки та право власності на майно.

3. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, у контексті з доводами та запереченнями учасників справи, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Передаючи на розгляд суду позов, який є предметом даного судового розгляду, позивач просить визнати незаконною відмову відповідача у вчинені нотаріальної дії, оскільки така винесена без врахування його права на обов`язкову частку у спадщині як пенсіонера, та без урахування факту реєстрації ОСОБА_8 права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Будинок).

Суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.

Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.

У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

Фактичний аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що об`єктом судового оскарження по даній справі є відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а предметом - перевірка законності дії відповідача щодо відмови позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

По відношенню до таких обставин справи слід зазначити, що статтею 1216 Цивільного кодексу України передбечено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (05.04.2004 день смерті ОСОБА_3 ).

Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1297 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (05.04.2004 день смерті ОСОБА_3 ) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат" (далі - Закон) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до частини першої статті 66 Закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (частина перша статті 68 Закону).

Згідно з нормами статті 46 Закону нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Крім того, правила видачі свідоцтва про право на спадщину визначений також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 в редакції на момент постановлення нотаріусом оскаржуваної відмови від 19.11.2021. (далі Порядок).

Так, відповідно до п. 4.1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку).

Згідно з п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 4.12 Глави 10 Розділу ІІ Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

В ситуації, що склалася ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 .

Відтак, ОСОБА_1 , при звернення до відповідача, мав надати докази наявності підстав для закликання його до спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 (зокрема документ, що підтверджує факт родинних відносин «мати-син», а саме: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин) та документи, що посвідчують право власності спадкодавця ( ОСОБА_3 ) на майно, саме: домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстави відмови у вчиненні нотаріальної дії передбачені статтею 49 Закону.

Так, однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є неподання відомостей (інформації) та документів, необхідні для вчинення нотаріальної дії (п. 2 частини 1 статті 49 Закону).

Відповідно до частини першої статті 50 Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

В процесі судового розгляду справи, судом встановлено, що позивачем 15 вересня 2004 року подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, 19.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_3

У зв`язку з неподанням спадкоємцем документів, які посвідчують родинні зв`язки та документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріус відмовив у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину.

Фактичний аналіз матеріалів спадкової справи від 30 квітня 2004 року №182/2004 свідчить про відсутність в такій документів, які б посвідчували факт родинних зв`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також документів, які б посвідчували право власності ОСОБА_3 на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявна в матеріалах спадкової справи копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 26 грудня 1960 року не може бути доказом родинних відносин останнього з ОСОБА_3 , оскільки в графі мати записано: « ОСОБА_6 ».

Крім того, за результатами судового розгляду справи не здобуто відомостей, які б підтверджували факт родинних відносин позивача з ОСОБА_3 в контексті «син-мати» та не встановлено даних, які б підтверджували право власності ОСОБА_3 на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду від 8 квітня 2005 року (справа №2-1905/2005) не містить даних щодо належності ОСОБА_3 на праві власності домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а факт встановлення ОСОБА_8 права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 таким доказом вважатися не може.

Так само, рішення суду від 18 січня 2005 року (справа №2-583/2005) про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 28.02.1997 не є правовстановлюючим документом та не посвідчує право власності ОСОБА_9 на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали інвентарної справи №11/131 також не містять даних, які б свідчили про належність ОСОБА_3 на праві власності Будинку.

Інших належних та допустимих доказів щодо підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та доказів на підтвердження права власності ОСОБА_3 на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано. Вимоги щодо встановлення факту родинних відносин позивачем не заявлено.

На підставі поданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає правомірною зазначену нотаріусом підставу відмови у вчиненні нотаріальної дії - неподання документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та документів, які підтверджують родинні зв`язки.

Таким чином, нотаріус приймаючи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, діяв у межах законодавчо визначених підстав.

При цьому, питання наявності у позивача права на обов`язкову частку в спадщині, з урахуванням предмета та підстав позову, в межах розгляду даної справи, судом не вирішується, оскільки встановлення такого факту не входить до предмету доказування.

З урахуванням вищенаведених фактичних обставин по справі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у вигляді сплаченого позивачами судового збору слід покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись статтями ст.ст. 8, 41, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

4. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Представник позивача: Лишенко Наталя Сергіївна ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша Андрій Михайлович (м.Мукачево, вул. Соборна, 30).

Третя особа: Мукачівська державна нотаріальна контора (м.Мукачево, вул. Соборна, 30, ).

Суддя В.В. Кость

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.12.2022