Справа № 461/1733/22 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/1207/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про визначення місця проживання дитини - передано на розгляд Добропільському міськрайонному суду Донецької області за підсудністю.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що на даний час у м. Добропілля Донецької області не працює жодна державна установа, у тому числі Добропільський міськрайоннй суд Донецької області.

Також вказує, що відповідач ОСОБА_2 у м. Добропілля за місцем реєстрації більше не проживає.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 липня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 09 серпня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що в квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання дитини.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Добропільському міськрайонному суду Донецької області за підсудністю.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи із наступних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з копії паспорта відповідача ОСОБА_2 місце проживання останнього зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 6 зворот).

Жодної інформації, яка б підтверджувала, що відповідач проживає на території, на яку поширюється підсудність Добропільського міськрайонного суду Донецької області матеріали справи не містять.

Крім цього, як вбачається із сайту «Судова влада» на даний час Добропільського міськрайонного суду Донецької області працює з перебоями, оскільки знаходиться на межі з тимчасово окупованою територією України.

Також, 02 серпня 2022 року КМУ було видано розпорядження №679 «Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області», відтак передача справи на розгляд Добропільському міськрайонному суду Донецької області за підсудністю може обмежити право ОСОБА_1 на доступ до суду.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії); Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії)

Право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою», якщо доступ до суду обмежений законом чи практикою суду (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства). Суд досліджує чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме, чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

Крім вищезазначеного, позов безпосередньо стосується інтересів дитини сторін і, як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 від 11 березня 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, відповідач на даний час проживає на території Західної України, однак точне місце проживання ОСОБА_2 позивачці не відоме.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Відповідно до змісту Статті 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Крім цього, відповідно до Статті 4-1 цього Закону, Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України . Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Окрім цього, згідно статті 5 цього ж Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Відповідно до вказаних норм закону в їх сукупності слід вважати, що суду першої інстанції слід було б перевірити відомості про місце проживання відповідача за згаданими вище реєстрами, чого судом здійснено не було, так з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не звертався до державного органу з запитом про отримання інформації з метою встановлення місця проживання відповідача на даний час.

З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Добропільському міськрайонному суду Донецької області і надмірний формалізм у вказаній справі може позбавити позивача права на доступ до суду, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.