ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/131/20

провадження № 22-ц/4809/134/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін»;

відповідач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ткаченко Станіслав Валерійович.

Розглянувши в м. Кропивницькому цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ткаченко Станіслав Валерійович на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 серпня 2020 року, у складі головуючого судді Іванової Л.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі ТОВ «Веллфін») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 102413 від 05.12.2016 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності.

04.12.2016 між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 102413 в електронній формі.

За умовами п. 1.1 зазначеного договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1 200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 30 днів.

Відповідно до п. 1.4 договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем.

Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4 договору позики на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , була перерахована сума позики в розмірі - 1 200,00 грн., що підтверджується повідомленням від 04.12.2019 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016.

Вважає, що ТОВ «Веллфін» належним чином виконало умови договору позики, в той час як відповідачем ОСОБА_1 отримані в позику грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Крім того, згідно з п. 1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,5 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. 00 коп. за перший день користування позикою; 1,5 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього договору; 2,3 процента, додатково, до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.3 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

У зв`язку з чим, відповідно до п. 1.1, 1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Веллфін» станом на 02.01.2020 становить 51 435,99 грн., з яких: 1 200,00 грн. - основний борг, 20 282,00 грн. - заборгованість по відсоткам, 30 194,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи не виконання ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов`язань за договором позики № 102413 від 04.12.2016 , порушені законні права та інтереси ТОВ «Веллфін» підлягають захисту в судовому порядку.

Просить стягнути вказану заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2020 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за договором позики № 102413 від 04 грудня 2016 року, в розмірі 51 435,99 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати щодо зменшення стягнутої з нього заборгованості.

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення

Згідно ч.ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що 05 грудня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 102413, який оформлений сторонами в електронній формі, за умовами якого позикодавець надав позичальнику на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі - 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п 1.5. цього Договору.

Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Строк позики за цим договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 04.01.2017.

З роздруківки заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «ВЕЛЛФІН», яка містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також фото останнього, вбачається, що позивач у встановленому пунктами 4.1, 4.2 Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, які відмічені як обов`язкові для заповнення ( а.с.8-14).

Відповідачу надано грошові кошти шляхом перерахування суми позики в розмірі 1200,00 грн. на банківський рахунок, вказаний позичальником.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення заборгованості за договором позики, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти було надано шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок відповідача.

Суд першої інстанції послався на те, що реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Проте, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

В матеріалах справи містяться Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін». Відповідно до умов розділу 4 даних Правил відповідач акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «Веллфін», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частини перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до умов договору позики товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, за користування позикою зазначені у п.1.5. цього договору.

Пунктами 1.2.-1.4. цього Договору передбачено, що строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

Відповідно до п.1.5. та п.1.6. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,5 процента від суми позики, але не менше ніж 50 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 1,5 процента від суми позики щоденно, 1,5 процентна, додатково до основних процентів ,від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.3 договору, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно вимог п. 3.1. Договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1200,00 грн. та відсотки в сумі 540,00 грн.

Пунктами 1.2.-1.4. договору позики передбачено, що строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

Пунктом 1.3 договору позики визначено, що позика має бути повернута до 04.01.2017.

Тобто відсотки за період з 05.12.2016 по 04.01.2017 (останній день повернення позики), що становить 540,00 грн., з розрахунку (1.5 % х 1200 = 1800 :100 = 18 х 30 = 540).

Позовні вимоги про стягнення процентів після 04.01.2017 не грунтуються на вимогах закону, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в частині розміру стягнення за договором позики.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ткаченко Станіслав Валерійович задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 серпня 2020 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» ( ) основний борг за договором позики у розмірі 1200,00 грн. та 540, 00 грн. відсотків за договором позики, а всього 1740,00 грн.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» ( ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 65,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3046,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний