Справа № 202/7876/21
Провадження № 2/202/899/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю ,-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 21 вересня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 675. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх 10 місяців, сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до дружини, піклування про сім`ю, створення доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача виникають сварки, свідком яких стає неповнолітня дитина, що негативним чином впливає на її психологічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. На даний час між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, та сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2021 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 15 грудня 2021 року судом був направлений запит до ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , відповідь з якого надійшла на адресу суду 04 січня 2022 року.

Ухвалою судді від 05 січня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

19 січня 2022 року на виконання ухвали судді від 05 січня 2022 року позивачем були усунені недоліки позовної заяви та сплачено судовий збір.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 24 січня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року закрито підготовче провадження.

В судове засідання позивач не з`явилась, від позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу в її відсутність та відсутність представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини нявки суд не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21 вересня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ») уклали шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 675, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.13).

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї.

Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Розглядаючи вимогу позивача про встановлення місця проживання дитини, суд виходить з наступного.

За правилами ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Таким чином, у зв`язку із наявністю спору між позивачем та відповідачем та відсутності в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування щодо доцільності проживання малолітньої дитини з одним із батьків, суд на даний час позбавлений можливості належним чином розглянути позовні вимоги в цій частині та вважає їх передчасними.

Зважаючи на вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 56, 104, 105, 112, 113, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 141 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбута визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований 21 вересня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 675 - розірвати.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу не змінювати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар