Справа № 308/1323/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря Бокотей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Ужгородської міської ради , місцезнаходження: м.Ужгород, пл.Поштова, 3 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

-визначити позивачу додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є рідним братом ОСОБА_4 (далі спадкодавець або брат позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Держави Ізраїль, а тому вона має право на спадкування за законом. Вважає, що пропуск строку прийняття спадщини зумовлений поважними причинами, а саме тим, що, по-перше, після виїзду ОСОБА_4 закордон останній будь-яких зв`язків із позивачем і третіми особами, котрі є його батьками, не підтримував та, по-друге, в межах останнього місця проживання спадкодавця (м.Пітах Тіква) у позивача і третіх осіб відсутні близькі родичі та знайомі, що унеможливило своєчасне сповіщення учасників справи про смерть їхнього родича та відкриття спадщини. За таких обставин вказує на необхідність визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.

15.03.2022 до суду від третіх осіб надійшли письмові пояснення, у яких вони вказали, що позивач та ОСОБА_4 являються їхніми дітьми. Зазначають про те, що спадщину після смерті їх сина не приймали, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від представник позивача надійшла заява про розгляду справи без його участі.

У судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання треті особи не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 04.02.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 15.03.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а також ОСОБА_4 являються кровними родичами, а саме: (1)треті особи є батьками позивача та ОСОБА_4 ; (2)позивач та ОСОБА_4 є рідними братом і сестрою.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 27.02.2007 №572/64-2007, а також свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 22.07.1977, за змістом якого батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Суд також бере до уваги те, що обставини кровної спорідненості між згаданими особами учасниками справи не оспорюються та не заперечуються.

25.07.2002 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що діяла від свого імені та від імені своєї дочки ОСОБА_8 і її сина ОСОБА_9 з другої сторони укладено договір міни квартири посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Лаврів Михайлом Михайловичем та зареєстрованого за №2389 (далі - договір міни).

Пунктом 1 договору міни передбачено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 міняють належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру за АДРЕСА_2 , на належну ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_3 .

У подальшому, а саме 31.07.2002 ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровано право власності в Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації на домоволодіння АДРЕСА_4 .

Як вказується позивачем, після укладення договору міни її брат виїхав з України до Держави Ізраїль, де фактично проживав.

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 27.02.2007 №572/64-2007 останній помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Пітах Тіква.

Переклад свідоцтва з апостилем позивач отримала 06.10.2021 від іншої особи за поштовим відправленням №RR130064824IL, що підтверджується роздруківкою про перевірку статусу відстеження за трекінгом №RR130064824IL.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №68267161 від 26.01.2022 спадкова справа після смерті брата позивача не заводилася.

Виходячи з наявності підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач 31.01.2022 звернулася до суду з відповідним позовом.

ІV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як встановив суд, позивач і ОСОБА_4 є рідними сестрою та братом. За таких обставин позивач є спадкоємцем другої черги спадкування за законом.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Суд з`ясував те, що ОСОБА_4 у відповідності до свідоцтва про смерть від 27.02.2007 №572/64-2007 датою смерті спадкодавця є 24.02.2007.

Отже, у вимірі спірних правовідносин часом відкриття спадщини слід вважати 24.02.2007.

Згідно з частиною 2 статті 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Тобто позивач, будучи спадкоємцем за законом другої черги спадкування наділений правом на спадкування за умови неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями попередньої черги. При цьому якщо спадкоємці першої черги спадкування не прийняли спадщину або відмовилися від неї позивач управі заявити про намір вступити у спадкові права протягом періоду, що становить не менше 3 місяців.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У цьому контексті суд звертає увагу на приписи підпункту 2.1 пункту 2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок №296/5), за якими спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Аналіз наведеного правового регулювання дозволяє суду стверджувати про те, що спадкова справа після смерті спадкоємця заводиться, зокрема, у зв`язку з поданням заяви спадкоємця про прийняття спадщини.

Із обставин справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

Як наслідок, суд констатує, що заява про прийняття спадщини спадкоємцями першої черги спадкування за законом не подавалася. При цьому треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, наведені обставини не оспорюють. Відтак батьки позивача вважаються такими, що не прийняли спадщину.

При цьому позивач упродовж 3-місячного періоду після виникнення у неї права на спадкування з викладених вище підстав заяви стосовно вступу у спадкові права не подала. Зважаючи на наведені обставини, суд доходить до висновку про те, що позив пропустила строк прийняття спадщини після смерті брата.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частини 3 статті 1272 ЦК України).

Водночас необхідно зауважити про те, що у розумінні цитованої норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив відповідний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У постановах від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження №61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 03 березня 2021 року у справі №145/148/20, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Суд додатково звертає увагу на те, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу законодавчо обумовленого строку для подання заяви про її прийняття. Саме протягом цього періоду повинні існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини.

Суд, беручи наведене до уваги, наголошує також на тому, що позивач, отримавши свідоцтво про смерть спадкодавця 06.10.2021, до суду звернулася лише 31.01.2022, тобто зі спливом строку, що перевищує 3 місяці. Водночас будь-яких доказів на підтвердження існування перешкод упродовж зазначеного періоду позивач не надала.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що персоніфіковані позивачем підстави пропуску строку прийняття спадщини з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини

Таким чином суд констатує відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її брата, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 141 ЦПК України з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати у вигляді судового збору покладаються на позивача.

VI. Висновки за результатами розгляду

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Й. Данко