Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9710/21 Головуючий у 1-й інст. Адамович О.Й.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/9710/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями службової особи органу державної влади

за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2022 року, яке ухвалено суддею Адамович О.Й.

встановив:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що згідно постанови серії ЕАК №2150037 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, на нього працівниками патрульної служби накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за непред`явлення чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або відповідного договору.

У зв`язку із незаконним притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2020 року скасовано постанову серії ЕАК №2150037 від 24.02.2020 року та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Такими незаконними діями позивачу було завдано морального стресу, безпідставної втрати часу, що включає і звернення до суду з позовом про скасування постанови.

З урахуванням вищевикладеного просить стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на свою користь 15000 грн. моральної шкоди та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2000 грн. компенсації моральної шкоди та судові витрати в розмірі 2000 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя. Не доведено належним чином факту спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не підтверджено обсяг страждань, не надано доказів про розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим вважає, що судом неправильно визначено розмір моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності. Наголошує, що поняття честі, гідності та ділової репутації є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Цивільні позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також заінтересовані особи, якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. А отже, не є предметом розгляду даної справи. Також зазначає, що достатньою моральною сатисфакцією при розгляді судом справи про адміністративне правопорушення є закриття провадження у такій справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, що саме по собі є достатньою компенсацією позивачу за вжиті заходи для оскарження постанови.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що згідно постанови серії ЕАК №2150037 від 24.02.2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за непред`явлення чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або відповідного договору.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2020 року скасовано постанову інспектора 4 роти батальйону №1 УПП у Львівській області серії ЕАК №2150037 від 24.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та закрито провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення (а.с.9-14).

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статей 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закону) передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що: «[…] здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, урахував, що дії працівників патрульної поліції щодо винесення відповідно позивача постанови по справі про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції про наявність у діях працівників Департаменту патрульної поліції винних дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП, є вірним.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд не врахував глибину, характер та обсяг завданих ОСОБА_1 моральних страждань діями працівників патрульної поліції, а також засади розумності, виваженості і справедливості, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення даного позову про відшкодування за рахунок держави моральної шкоди саме у розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди в розмірі заявлених вимог через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявності підстав для зменшення розміру моральної шкоди з 2000,00 грн до 1000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на компенсацію судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги під час розгляду справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представником Департаменту патрульної поліції до суду була подана заява про зменшення розміру судових витрат через їх неспівмірність.

З урахуванням викладеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , принципи розумності і співмірності, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання, колегія суддів дійшла висновку, що рішення районного суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу також підлягає зміні, та на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в сумі 500,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2022 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 2000,00 грн. до 1000,00 грн. та судових витрат з 2000,00 грн. до 500,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2022 року.

Головуючий Судді