ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2135/21

Провадження № 22-ц/4820/646/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника відповідачки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Зеленської В.І. від 11 січня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказувала, що Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради № 24-17/2197 від 16.07.2020 року її попереджено про скорочення посади головного спеціаліста з контролю за правильністю призначення та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Славутському району та міста Славута, та зазначено про відсутність вакантних професій в управлінні.

Не погодившись із скороченням посади, вона звернулася із письмовим зверненням до депутатів Славутської міської ради щодо перегляду рішення Славутської міської ради № 8-52/2020 від 03.07.2020 року, яким виведено її посаду як головного спеціаліста. Зазначене звернення направлене і відповідачці.

29 липня 2020 року в телефонному режимі ОСОБА_2 повідомила позивачці: «...Я таку маю інформацію, що Вам у ЦНАПі пропонували місце ... роботи, ну так мені сказали з відділу Вашого, що пропонували в ЦНАПі, але Ви не захотіли, бо немає окремого кабінету...». Також повідомила, що їй розповідали, що за час тимчасової непрацездатності та відпусток позивачки у 2019 році її роботу виконували інші працівники управління.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 поширила цю ж неправдиву інформацію щодо позивачки без її згоди іншій особі - ОСОБА_3 .

Такими діями відповідачки ОСОБА_1 завдано моральних страждань, які виражались в психологічному напруженні, душевних стражданнях, роздумах та неможливості сфокусуватися на звичайному житті, що виникли внаслідок порушення прав.

З врахуванням уточнених позовних вимог позивачка просила визнати протиправними дії ОСОБА_2 у поширенні іншій особі недостовірної інформації про ОСОБА_1 щодо пропонування їй роботи в Центрі надання адміністративних послуг, від якої ОСОБА_1 відмовилася з причини відсутності окремого кабінету, та що в період відпусток та тимчасової непрацездатності у 2019 році посадові обов`язки ОСОБА_1 виконували інші працівники Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради;

визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 іншій особі про ОСОБА_1 щодо пропонування їй роботи в Центрі надання адміністративних послуг, від якої ОСОБА_1 відмовилася з причини відсутності окремого кабінету, та що за час відпусток та перебування на листках тимчасової непрацездатності у 2019 році посадові обов`язки ОСОБА_1 виконували інші працівники управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, недостовірною і такою, що порочить її особисті немайнові права та ганьбить її честь і гідність;

зобов`язати ОСОБА_2 спростувати вказану недостовірну інформацію, поширену іншій особі про ОСОБА_1 щодо її роботи, у такий же спосіб, у який вона була поширена;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, завдану розповсюдженням недостовірної інформації про неї іншій особі, у розмірі 25000 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та необґрунтоване і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вважає хибним висновок суду першої інстанції, що висловлювання ОСОБА_2 не є фактичним твердженням, а оціночним судженням, бо містить оцінку дій позивачки. Суд помилково послався на ч. 3 ст. 277 ЦК України, тоді як її виключено Законом України № 1170-VII від 27.03.2014 року. Під час розгляду справи ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 підтвердили розповсюдження відповідачкою недостовірної інформації, що спричинило негативні наслідки, негативно вплинули на ділову репутацію ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо залучення до участі у справі третьої особи, що не дало змогу з`ясувати, чи існувала інформація про пропозицію апелянтці роботи взагалі.

В засіданні апеляційного суду представниця відповідачки просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апелянтка в судове засідання не з`явилася, письмовою заявою підтримала апеляційну скаргу і просила розглянути справу за її відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді головного спеціаліста з контролю за правильністю призначення та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута.

Листом від 10.07.2020 року № 24-17/2197 Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради попередило ОСОБА_1 про звільнення з посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників по закінченні 2 місяців з моменту вручення цього попередження згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Одночасно повідомлено ОСОБА_1 про відсутність вакантних посад за її професією чи спеціальністю на час звільнення в управлінні.

З попередженням ОСОБА_1 ознайомилася 21 липня 2020 року.

21 січня 2021 року наказом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради №8-к ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв`язку з скороченням штату, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 у розмові з ОСОБА_3 повідомила йому, що ОСОБА_1 пропонували роботу у в Центрі надання адміністративних послуг, від якої остання відмовилася з причини відсутності індивідуального стола для роботи.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висловлювання ОСОБА_2 у розмові з іншою особою щодо пропозиції ОСОБА_1 роботи в Центрі надання адміністративних послуг, від якої остання відмовилася з причини відсутності окремого столу, є оціночним судженням, за своїм характером не порушувало особисті немайнові права позивачки, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших людей.

За змістом статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема, є, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Отже, за змістом наведених норм права наявні підстави для пред`явлення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації в разі поширення про особу недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст. 277 ЦК України).

Отже, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується позивача; в) поширена інформація є недостовірною, тобто, не відповідає дійсності; г) поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача, тобто, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Висловлювання ОСОБА_2 у розмові з іншою особою щодо пропозиції позивачці ОСОБА_1 роботи в Центрі надання адміністративних послуг, від якої остання відмовилася з причини відсутності окремого столу, містить фактичні дані, а отже, не є оціночними судженнями.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно констатував, що поширена відповідачкою інформація не є негативною за своїм змістом щодо позивачки - в ній не стверджувалося про порушення позивачкою норм законодавства, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінку в особистому чи суспільному житті, а отже, її поширення не призвело і не могло призвести до порушення права позивачки на повагу до її гідності, честі та ділової репутації.

В свою чергу, як ствердив свідок ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не повідомляла йому про те, що нібито в період відпусток та тимчасової непрацездатності у 2019 році посадові обов`язки ОСОБА_1 виконували інші працівники управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, на що як на підставу позову посилалася позивачка.

Позивачка також не надала інших достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту поширення такої інформації щодо ОСОБА_1 відповідачкою ОСОБА_2 .

Відтак позивачка всупереч норм ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довела факт поширення такої інформації щодо неї відповідачкою ОСОБА_2 .

За таких обставин правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд дійсно помилково послався на норму ч. 3 ст. 277 ЦК України, яка виключена Законом України № 1170-VII від 27.03.2014 року, проте це не призвело до неправильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 квітня 2022 року.

Судді

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк