Провадження № 2/522/2174/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ріти Юріївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Геннадіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом припинення та виключення записів про заборону на нерухоме майно та іпотеку,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ріти Юріївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Геннадіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом виключення записів про заборону на нерухоме майно та іпотеку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позбавлений права розпорядження належною йому квартирою через наявність обтяжень за договором іпотеки, укладеним іншою особою відповідачем за позовом ОСОБА_2 . Оскільки жодного відношення до взяття ОСОБА_2 банківського кредиту позивач не має, просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення та виключення обтяжень у вигляді заборони та іпотеки.

17 листопада 2017 року по справі відкрито провадження.

09 січня 2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» надав до суду відзив на позов, у відповідності до якого, проти позову заперечувало посилаючись на відсутність у позивача реальної небезпеки порушення його права власності чи законного володіння, відсутність для ПАТ «Дельта Банк» юридичних наслідків обставин, встановлених судовим рішенням при вирішенні справи №522/19568/13ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання права власності та витребування майна.

Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року зупинено провадження про справі до набрання законної сили рішення у справі № 522/19568/13-ц.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника (відповідача) ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Укрдебт Плюс».

06 грудня 2021 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

14 грудня 2021 року ТОВ «Укрдебт Плюс» надало суду письмові пояснення, в якому проти позову заперечувало посилаючись на чинність договору іпотеки.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав неявки учасників справи.

07 грудня 2022 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» 08.12.2022 року надала заяву про слухання справи за її відсутності, зазначила що позовні вимоги не визнають та просять відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання 08 грудня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, сторони не з`явились, суд оцінює таку поведінку сторін як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа яка звернулась до суду виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач) не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Справа перебуває на розгляді в суді з листопада 2017 року.

Тож, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеса від 25 листопада 2014 року, ухвал від 25 липня 2016 року та 26 липня 2017 року у цивільній справі №520/19568/13-ц, зареєстрованому 30 жовтня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 23361504.

02 квітня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 86 000 доларів США.

У забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, посвідчений 02 квітня 2008 року приватними нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. та зареєстрований за №795.

08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 квітня 2008 року та усіма договорами забезпечення за ним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 25.11.2014р., з ухвалами про виправлення описок від 25.07.2016р. та 26.07.2017р. у цивільній справі №520/19568/13-ц визнано недійсним договір №475 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 04.09.1995р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на Центральній Одеській біржі; визнано недійсним договір №98.02-324 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 26.02.1998р. між ОСОБА_8 , що діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 в Жовтневій філії Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16.03.1998р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М. та зареєстрований у реєстрі за №932; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17.10.2000р. державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстроване у реєстрі за №3-3287, за яким ОСОБА_10 отримала у власність 2/9 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17.10.2000р. державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстроване у реєстрі за №3-3289, за яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в рівних частках, отримали у власність 7/9 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 02.04.2008р. між ОСОБА_10 , від імені якої виступала ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №704; визнано за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у порядку спадкування за законом право власності на двокімнатну квартиру, жилою площею 27,9 кв.м., загальною площею 49,3кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) квартиру, жилою площею 27,9 кв.м., загальною площею 49,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та повернуто її у власність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зазначене рішення суду постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» скасовано в частині визнання недійсним договору №98.02-324 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 26.02.1998р. між ОСОБА_8 , що діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 в Жовтневій філії Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 16.03.1998р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М. та зареєстрованого у реєстрі за №932; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.10.2000р. державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстрованого у реєстрі за №3-3287, за яким ОСОБА_10 отримала у власність 2/9 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.10.2000р. державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстрованого у реєстрі за №3-3289, за яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в рівних частках, отримали у власність 7/9 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 02.04.2008р. між ОСОБА_10 , від імені якої виступала ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за №704. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено Договір про відступлення права вимоги №2244/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №683, за яким ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги ТОВ «Укрдебт Плюс», зокрема, до боржника ОСОБА_2 .

Постановою Верховного суду від 09 вересня 2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2014 року, у не скасованій при апеляційному перегляді частині, та постанова Апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року залишені без змін.

Право власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку та є чинним.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у тому числі Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, по зазначеній квартирі наявні два записи про обтяження:

- Реєстраційний номер обтяження 6930070 02 квітня 2008 року в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. та зареєстрованого в реєстрі №705, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. внесено заборону на нерухоме майно;

- Реєстраційний номер обтяження 6929686 20 листопада 2012 року в Державний реєстр Іпотек на підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги, посвідчених 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованих в реєстрі за №№2949, 2950, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. внесено іпотеку.

Судом встановлено, що вказані обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладені у зв`язку із зобов`язаннями ОСОБА_2 , а не власника квартири ОСОБА_1 .

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Конституцією України закріплено кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (стаття 41).

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Вимоги про звільнення майна з-під обтяжень, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та підлягають розгляду судом.

Відповідно до ст. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За правилами ст. 17 Закону «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що 02 квітня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого власник на той час спірної квартири ОСОБА_2 передав в іпотеку в порядку забезпечення виконання своїх позикових зобов`язань перед ПАТ «УкрСиббанк».

Оскільки спірна квартира була витребувана з володіння ОСОБА_2 на користь позивача, його право власності на квартиру припинилось.

Умовою передачі нерухомого майна в іпотеку є належність такого майна на праві власності особі іпотекодавцю та його згода, висловлена у договорі іпотеки чи у змінах та/або доповненнях до договору.

Позивач, як законний власник квартири, свою згоду на передачу спірної квартири в іпотеку не давав, договір іпотеки, у тому числі, на користь боржника ОСОБА_2 , не укладав та не схвалював в подальшому після набуття права власності, а договір купівлі-продажу від 02 квітня 2008 року, на підставі якого ОСОБА_2 набув право власності на квартиру, є недійсним, тому для позивача наявність будь-яких обтяжень щодо належної йому на законних підставах квартири, не пов`язаних з його волевиявленням чи правонаступництвом, є обмеженням його права власності і перешкодою в реалізації власником права на розпорядження майном, які підлягають припиненню.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 202/1148/17 (провадження № 61-38257св18), Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

В частині вирішення позовних вимог про вилучення записів та/або припинення записів про іпотеку та про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс), згідно із якими за відсутності рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо, а тому позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Таким чином, вимоги позивача про виключення з реєстрів відповідних записів також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про припинення відповідних обтяжень.

З огляду на принцип непорушності права власності та наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяжень, що були внесені не у зв`язку із зобов`язаннями позивача, проте впливають на обсяг здійснення позивачем своїх прав як власника, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача щодо усунення перешкод в здійсненні права власності на належну йому квартиру, шляхом припинення та виключення записів про заборону на нерухоме майно та іпотеку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-84, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ріти Юріївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Геннадіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», ОСОБА_2 - задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 23361504, яка належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), шляхом:

- припинення та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) обтяження №6930070 у вигляді заборони на нерухоме майно, накладеної 02.04.2008р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. та зареєстрованого в реєстрі №705;

- припинення та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державного реєстру Іпотек) обтяження №6929686 у вигляді іпотеки, внесеної 20.11.2012р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги, посвідчених 08.12.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованих в реєстрі за №№2949, 2950.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 15 грудня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.