Справа № 296/1742/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю:

cекретаря судового засідання Кусік В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований з 26.09.1997, яка також є зареєстрованим місцем проживання його дочки - ОСОБА_3 . Вказує, що в 2003 року ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання до Російської федерації та є громадянкою Росії. Востаннє ОСОБА_3 приїжджала до м.Житомира в квітні 2012 року. Особистих речей ОСОБА_3 в квартирі немає, а будь-які перешкоди в доступі до цього житла відсутні. Позивач змушений самостійно нести витрати за комунальні послуги та підтримання житла у належному стані.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 травня 2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що дочка ОСОБА_4 проживає в Росії, з ним не спілкується, хоча він телефонує, і причини такої поведінки йому невідомі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки та їх поважність суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не подавала. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку за адресою реєстрації місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 31.08.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про допит в даному судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно наявної в матеріалах справи поквартирної картки форми "В", виданої ОСББ РОДИНА +3, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є наймачем квартири АДРЕСА_1 , та зареєстрований в ній з 26.09.1997.

Відповідно до довідки, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку РОДИНА +3 №81 від 16.12.2021, до складу зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 , належать: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_3 більше десяти років не проживає без поважних причин у вказаному житлі, позивач звернувся до суду із цим позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Нормами статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно статті 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 Житлового кодексу Української РСР).

Відповідно до акту ОСББ РОДИНА+3 від 16.12.2021, складеного комісією у складі ОСОБА_5 (голова правління ОСББ РОДИНА+3) та ОСОБА_6 (паспортист ОСББ РОДИНА+3) за результатами перевірки квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 зареєстрована, однак не проживає за вказаною адресою з квітня 2012 року. Факт непроживання підтверджено сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показала, що проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2 , з 1991 року, перебуває з позивачем в добросусідських відносинах. Їй відомо, що у позивача ОСОБА_1 є дві дочки: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Дружина позивача - ОСОБА_10 - померла близько 10 років тому. Востаннє бачила ОСОБА_4 ще в 2012 році, яка приїзджала з сином з Росії, коли померла її мати ОСОБА_10 , після цього ОСОБА_4 жодного разу не приїзджала до позивача. За наявною у неї інформацією, ОСОБА_3 вийшла заміж за військового та тривалий час проживає в м.Тюмень РФ. Наразі позивач проживає в квартирі зі своєю дочкою ОСОБА_9 .

Суд бере до уваги, що наявність реєстрації відповідачки ОСОБА_3 (без проживання) у квартирі, яку винаймає ОСОБА_1 , створює перешкоди у користуванні житлом, а також покладає на позивача обов`язки зі сплати додаткових коштів за комунальні послуги, нести інші витрати по утриманню нерухомого майна, які б мала нести, в тому числі, і відповідачка ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене у сукупності, підтвердження свідком ОСОБА_2 та наявним в матеріалах справи актом факту не проживання ОСОБА_3 у квартирі, яку винаймає позивач, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , понад десять років, відсутність встановлених судом поважних причин не проживання понад шість місяців, суд дійшов висновку про визнання відповідачки ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та задоволення позову.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02 вересня 2022 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська