Провадження № 2/537/367/2022
Справа № 537/5968/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2022 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих з нього рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2015 та відкликати з Автозаводського відділу державної виконавчої служби виконавчий лист № 537/4146/15-ц, виданий 16.12.2015 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини доходу кожного місяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на його користь 2500 грн. витрат на правову допомогу та 908 грн. сплаченого судового збору.

На обґрунтування позову зазначив, що з 2013 року він та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2016 року вони з відповідачкою припинили сімейні відносини та спільне проживання, син залишився проживати з матір`ю. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2015 з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 14.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа Автозаводським ВДВС відкрито виконавче провадження та з його заробітної плати проводяться відрахування на сплату аліментів та на погашення заборгованості по аліментам. Вказав, що до серпня 2020 року син проживав разом з відповідачкою, але з серпня 2020 року ОСОБА_4 постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні. 26.08.2021 рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області визначено місце проживання сина з ним. Вважає, що на даний час відповідачка втратила право на отримання аліментів на утримання сина, оскільки дитина постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні, і у неї виник обов`язок приймати участь в утриманні їх неповнолітнього сина, а тому ОСОБА_2 повинна сплачувати аліменти на його, позивача, користь. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позов, в якому вона зазначила, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду щодо стягнення з неї аліментів, маючи заборгованість по аліментам. Вказала, що, починаючи з 2017 року він кожен рік звертається зі скаргами до суду. У зв`язку з несплатою аліментів відносно відповідача встановлені заборони на виїзд за кордон, на керування транспортними засобами, на полювання, користування зброєю, накладено арешт на майно, також накладено штраф за несвоєчасну сплату аліментів. В серпні 2020 року ОСОБА_1 взяв їх сина ОСОБА_3 на місяць на оздоровлення, але своєчасно його не повернув, у вересні 2020 року звернувся до суду з позовом, де просив визначити місце проживання сина з ним. Так як суд тривав більше року ОСОБА_1 добряче налаштував сина проти неї. Вказала, що, коли син проживав з нею, він відвідував дитячий садок та був соціально-адаптований, у вересні повинен був йти у перший клас, але позивач перевів його на домашню форму навчання, яке проходило з 74-річною бабусею вдома. Зазначила, що позивач ОСОБА_5 всілякими способами чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином. Під час розгляду справи про визначення місця проживання сина з ОСОБА_1 він вказував на те, що фінансово спроможний забезпечити дитину всім необхідним, але вже через півроку після ухвалення рішення виявилося, що він не в змозі утримати фінансово дитину. Дізнавшись, що вона тимчасово виїхала за кордон, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї аліментів. Вказала, що позивач працює на мінімальну заробітну плату, але постійно витрачає значні кошти на судові процеси, адвокатів, замість того, щоб витрачати ці кошти на дитину. Вона була змушена їхати працювати за кордон, тому що через постійні суди в неї накопичились борги, а в Україні залишилась орендована квартира, за яку вона сплачує кошти. З урахуванням викладеного просила не задовольняти позов ОСОБА_1 в повному обсязі; встановити фіксовану суму аліментів у розмірі 2000 грн., яку вона б мала перераховувати на особовий рахунок сина до досягнення ним повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 15.09.2018 відповідач ОСОБА_6 уклала шлюб та прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ».

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2015, що набрало законної сили 07.12.215, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2015 і до повноліття дитини. Рішення звернено до виконання, видано виконавчий лист. Вищезазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що не заперечується сторонами та підтверджується письмовими доказами.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.08.2021 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_8 та визначено місце проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_1 . В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, при вирішенні питання стягнення та припинення стягнення аліментів, суд виходить в тому числі з того, з ким проживає дитина.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував, що після набрання рішенням суду законної сили, яким з нього присуджені періодичні платежі, змінилися обставини, що впливають на їх припинення, та вказує такою обставиною спільне проживання з дитиною, на утримання якої він сплачував аліменти відповідачу, та те, що за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2021, яке набрало законної сили 28.09.2021, визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним. Відповідач ОСОБА_2 не заперечує факту проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_1 .

Суд погоджується, що підставою для припинення сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання дитини є фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів не проживає.

Враховуючи те, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, який сплачує аліменти відповідачу на утримання дитини, суд приходить до висновку, що слід припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача з дня набрання цим рішенням законної сили.

З вимогами про звільнення від сплати заборгованості за аліментними зобов`язаннями за минулий час (ч.2 ст. 197 СК) позивач не звертався.

Що стосується вимог позивача про відкликання з Автозаводського відділу державної виконавчої служби виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області № 537/4146/15-ц від 16.12.2015, на підставі якого з позивача стягувалися аліменти, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Нормами цивільного процесуального законодавства не передбачена процедура відкликання судом виконавчого листа, який було видано на виконання рішення суду, що набрало законної сили. Частиною 2 ст. 432 розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. А тому позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку ст. 432 ЦПК України, оскільки вона відноситься до питань, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Як вже зазначалося вище згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки згоди між батьками щодо способу виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, право вибору способу належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Позивач ОСОБА_1 бажає отримувати аліменти на утримання сина у частці від доходу відповідача.

В силу ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України: задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки доказів протилежного суду не надано, відсутність доказів непрацездатності відповідача, відсутність відомостей про інших утриманців, інші обставини, які мають істотне значення. Стягувачем не доведено розміру витрат платника аліментів, також не підтверджено доказами твердження ОСОБА_2 щодо необхідності витрат на оренду житла. Судом не надано доказів стосовно матеріального стану відповідача та розміру її доходів, наявності на праві власності, володіння або користування майна та майнових прав, разом з цим судом береться до уваги, що у відзиві ОСОБА_2 вказувала, що працює та отримує дохід.

Судом в ухвалі про відкриття провадження роз`снювався сторонам обов`язок надання доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, в тому числі і щодо розміру доходу відповідача, а також право звернення із заявою про витребування доказів у разі неможливості надати їх самостійно, проте сторони таким правом не скористалися.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь відповідача на утримання дитини у запропонованому ним розмірі є правомірними та підлягають задоволенню, доводи позивача не спростовуються відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що з позовом про стягнення аліментів позивач звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 24.11.2021.Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 24.11.2021, тобто з дня звернення позивача з цим позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів в розмірі 900 грн. за звернення до суду з позовною заявою, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Недоплачений позивачем судовий збір у сумі 8 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи те, що при подачі позову до суду за вимогою про стягнення аліментів судовий збір не сплачується дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України в сумі 992 грн.40 коп.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги адвокатом від 22.11.2021; акт здачі-прийняття виконаних робіт від 22.11.2021 та квитанцію від 22.11.2021 про сплату позивачем адвокату за складання позову грошових коштів у розмірі 2500 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відсутності клопотань відповідача щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не доведення їх неспівмірності. суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 200, 265, 430 ЦПК України, ст.ст.179, 180, 184,191 Сімейного Кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Припинити з дня набрання судовим рішенням законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих з ОСОБА_1 за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2015 (справа № 537/4146/15-ц).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1000 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 900 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 25.04.2022