Провадження № 2/752/260/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 січня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просили:

1. Визнати недостовірною інформацією, такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що була поширена ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності ЗМІ під час проведення конференції в прес-центрі УНІАН, а саме:

- «на аграрну партію відбулася безпрецедентна атака рейдерів»...;

- «13 вересня політична рада Аграрної партії України на своєму черговому засіданні абсолютно правомірно виключила ...основних заколотників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 »;

- московські запроданці зманіпулювали з`їзд партії, на якому було обрано іншого голову Аграрної партії України»;

- «хочу щиро подякувати працівникам Мін`юсту, які отримавши на руки весь пакет цих фейкових документів сприйняли це виключно як «фількіну грамоту» та повідомили офіційні органи Аграрної партії України»;

- «Я публічно обіцяв, що ми будемо жорстко реагувати на спроби московської агентури захопити Аграрну партію України, тому ми належним чином подали заяви, всі деталі задокументувавши»;

- «Сьогодні більше ніж достатньо доказів, що проти Аграрної партії України відбулося вчинення злочинів, передбачених ст. 205-1, 356, 358 Кримінального кодексу нашої держави».

2. Зобов`язати відповідача спростувати неправдиві відомості, що були поширені ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності ЗМІ під час проведення конференції в прес-центрі УНІАН у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом скликання прес-конференції в стінах УНІАН із заявою про спростування недостовірної інформації, а саме:

- «на аграрну партію відбулася безпрецедентна атака рейдерів»...;

- «13 вересня політична рада Аграрної партії України на своєму черговому засіданні абсолютно правомірно виключила ...основних заколотників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 »;

- московські запроданці зманіпулювали З`їзд партії, на якому було обрано іншого голову Аграрної партії України»;

- «хочу щиро подякувати працівникам Мінюсту, які отримавши на руки весь пакет цих рейкових документів сприйняли це виключно як фількіну грамоту та повідомили офіційні органи Аграрної партії України»;

-«Я публічно обіцяв, що ми будемо жорстко реагувати на спроби московської агентури захопити Аграрну партію України, тому ми належним чином подали заяви, всі деталі задокументувавши»;

-«Сьогодні більше ніж достатньо доказів, що проти Аграрної партії України відбулося вчинення злочинів, передбачених ст. 205-1, 356, 358 Кримінального кодексу нашої держави».

3. Витрати, пов`язані зі спростуванням відомостей, поширених Відповідачем 01 жовтня 2018 року в присутності засобів масової інформації під час проведення прес-конференції в стінах УНІАН покласти на відповідача.

4. Стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору в розмірі 1409.60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) на користь позивачів.

На мотивування своїх позовних вимог позивачі вказують, що 01 жовтня 2018 року в стінах прес-центра УНІАН, що знаходиться за адресом: місто Київ, вулиця Хрещатик, буд. 4, відбулася пресс-конференція колишнього Голови Аграрної партії України - ОСОБА_4 , на якій відповідач повідомив недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивачів.

Відео прес-конференції можна переглянути на відповідному веб-порталі, та неправдиву інформацію, що була сказана з уст відповідача процитували та прокоментували достатньо багато веб-порталів, ЗМІ та навіть соціальна мережа Fасеbоок. Тобто кожна особа може переглянути цю інформацію.

Відповідач під час проведення вищезазначеної конференції, публічно в присутності ЗМІ поширив неправдиву інформацію та дані вислови відповідача є негативною та недостовірною інформацією, що принижують честь, гідність, ділову репутацію позивачів та підлягають спростуванню.

Дана недостовірна інформація не відповідає дійсності, формує в громадськості негативне уявлення про позивачів як про людей і про політичних діячів, призводить до зниження довіри до позивачів з боку громадян, звідси позивачі постійно повинні виправдовуватися, доводити хибність тверджень відповідача.

Відповідач намагається переконати значну кількість громадян в корисливих, меркантильних мотивах діяльності позивачів, в їх непорядності та антиукраїнському нахилі діяльності. Відповідач стверджує, що позивачами вчинено злочини, про що заявляє всупереч Конституції України, оскільки не існує рішення суду яким би було визнано вину позивачів у яких-небудь злочинах. Поширення неправдивої інформації відповідачем завдає шкоди діловій репутації позивачів, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що позивачі діють аморально, зневажають закон, не додержуються Конституції України і законів України. Негативні наслідки, спричинені вищезазначеними діями відповідача, усвідомлені і сплановані ним, збільшуються через фактор того, що гідність і ділова репутація політика і державного діяча, мають дуже велике значення як для ефективного здійснення обов`язків виборної посади чи посадової особи в органах влади, гак і для обрання на таку виборну посаду чи призначення на посаду в органах влади. Відомості наведенні та поширенні під час проведення пресс-конференції Відповідачем щодо моральних, професійних якостей позивачів є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди діловій репутації, в тому числі як політичних діячів. Поширена відповідачем недостовірна інформація несправедливо та безпідставно звинувачує позивачів у вдаванні до саме деструктивних, корисливих та інших негативних дій. Позивачам було спричинено значну моральну шкоду - втрати немайнового характеру внаслідок приниження її честі, гідності і ділової репутації як публічного політика і державного діяча, ускладнення подальшого активного громадсько-політичного життя, ускладнення стосунків із Аграрною партією України, ускладнення її стосунків із виборцями, що негативно сприймають нібито вчинені дії і поширену інформацію, про яку йдеться.

Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Бурмагіним О.О. наданий відзив на позов (а.с.49-60) у якому сторона відповідача позов не визнає. Представник відповідача у відзиві посилаючись на те, що позивачі позиціонують себе у як політичних діячів та публічних осіб, у зв`язку з чим межа допустимої критики таких осіб є значно ширшими, ніж окремої фізичної особи. Позивач ОСОБА_2 був заступником голови партії, заступником Київської обласної держадміністрації. Позивач ОСОБА_3 є головою правління громадської організації, депутатом Київської обласної ради, членом комісії з питань бюджету, а у 2014-2016 роках був головою Київської облдержадміністрації. Відповідач є головою громадської організації «Аграрна платформа Віталія Скоцика». Виступ відповідача був лише частиною тривалого конфлікту а історія конфлікту та його основні етапи поширені у ЗМІ: стаття «ІНФОРМАЦІЯ_6» ІНФОРМАЦІЯ_5 ; стаття «ІНФОРМАЦІЯ_7» ІНФОРМАЦІЯ_8 ; стаття «ІНФОРМАЦІЯ_9» ІНФОРМАЦІЯ_10; стаття «ІНФОРМАЦІЯ_11» ІНФОРМАЦІЯ_12 ; «ІНФОРМАЦІЯ_13» ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Роздруковані статей, на які є посилання, додані до відзиву і представник відповідача вважає що їх зміст розкриває, як відповідні посадові особи вводили суспільство в оману, вчиняли дії, які мають ознаки кримінальних злочинів, як було порушено кримінальні справи, що зараз розслідуються правоохоронним органами.

Саме в контексті гострих суспільних дебатів на вищому рівні суспільно- політичних відносин, стосовно публічних осіб і за участі публічних осіб, відповідач висловив свою оцінку щодо обставин захоплення керівництва Аграрної партії України внаслідок яких було відкрите кримінальне провадження.

Думка відповідача була висловлена в контексті суспільно-важливої теми, гострої публічної дискусії в Україні. Виступ відповідача відбувся не для підриву репутації, заподіяння шкоди іншим немайновим правам позивача, а з метою поширення дискусії на тему, яка становила інтерес для громадськості.

Представник відповідача зазначає, що тільки в одній фразі, яку ніби казав відповідач згадуються позивачі. Всі інші - їх не стосуються, і вони там не згадуються. Там же де згадуються позивачі, безпідставно, всупереч нормам матеріально права вони оцінюють зазначену думку, як інформацію і вимагають її спростування. Але відповідно до діючого законодавства України, як це випливає з ст. 277 ЦК України, може бути визнана недостовірною і спростовано лише поширену інформацію, тобто, відомості про факти (об`єктивну реальність), які було поширено.

Натомість оскаржувані вислови є класичним висловлюванням оціночних суджень. Звертає увагу на відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, а саме сукупності обставин відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представником позивача ОСОБА_2 , адвокатом Дорога А.Ю., надана відповідь на відзив (а.с.113-122). У поданій відповіді на відзив посилається на те, що твердження у відзиві представник відповідача обґрунтовує рішенням ЄСПЛ, та не обґрунтовує законодавством України та фактично, вказує на те, що наявність статусу публічної особи у позивачів надає можливість відповідачу поширювати неправдиву інформацію, зводити наклеп та шкодити політичній діяльності, спираючись при цьому, на практику Європейського суду. Твердження про межу допустимої критики неможливо встановити, а тому на її думку не можна керуватися у даному випадку практикою Європейського суду в повному обсязі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 14.01.2019 року відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 12.03.2019 року. (а.с.24-25).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 27.01.2020 року підготовче провадження закінчено та справа призначена до судового розгляду (а.с.161).

Позивач ОСОБА_1 позов підтримує у повному обсязі, подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.152).

Представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Дорога А.Ю., позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити в повному обсязі. У зв`язку з її хворобою справу просить розглядати без її участі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_4 здійснював свої процесуальні права при розгляді справи через представника. Його представник адвокат Бурмагін О.О. в судове засідання двічі не з`явилися.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу так як від сторін поступили письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачами (а.с.10-13), докази надані представником відповідача (а.с.61-111), докази надані відповідачем про наявність кримінального провадження № 0009217 за ст.ст. 170, 205-1 КК України за фактом подання до Міністерства юстиції України невстановленими особами підроблених документів для внесення змін у склад керівних органів Аграрної партії України, що розслідується (а.с.106-108), оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2018 року в стінах прес-центра УНІАН, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, буд. 4, відбулася пресс-конференція ОСОБА_4 , як голови Аграрної партії України, голови громадської організації «Аграрна платформа Віталія Скоцика» з підстав конфліктної ситуації з керівництвом партією. На якій відповідачем ОСОБА_4 серед іншого було висловлено:

- «на аграрну партію відбулася безпрецедентна атака рейдерів»...;

- «13 вересня політична рада Аграрної партії України на своєму черговому засіданні абсолютно правомірно виключила ...основних заколотників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 »;

- московські запроданці зманіпулювали з`їзд партії, на якому було обрано іншого голову Аграрної партії України»;

- «хочу щиро подякувати працівникам Мін`юсту, які отримавши на руки весь пакет цих фейкових документів сприйняли це виключно як «фількіну грамоту» та повідомили офіційні органи Аграрної партії України»;

- «Я публічно обіцяв, що ми будемо жорстко реагувати на спроби московської агентури захопити Аграрну партію України, тому ми належним чином подали заяви, всі деталі задокументувавши»;

- «Сьогодні більше ніж достатньо доказів, що проти Аграрної партії України відбулося вчинення злочинів, передбачених ст. 205-1, 356, 358 Кримінального кодексу нашої держави».

Як відповідач, так і позивачі є публічними особами, загально відомими, у зв`язку з чим межа допустимої критики таких осіб є значно більшою, ніж окремої фізичної особи. Виступ відповідача ОСОБА_4 був складовою частиною тривалого конфлікту, який відображений та поширений у засобах масової інформації, а саме у статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; статті « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; статті « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 ; статті « ОСОБА_9 виключили з Аграрної партії - політрада» ІНФОРМАЦІЯ_8 ; статті «ІНФОРМАЦІЯ_9» ІНФОРМАЦІЯ_10; статті «ІНФОРМАЦІЯ_11» ІНФОРМАЦІЯ_12 ; «ІНФОРМАЦІЯ_15 . Оновлено» ІНФОРМАЦІЯ_14.

У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів.

Стаття 32 Конституції України, гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно ст. 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України та ст. 277 ЦК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, а позивачі повинні довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено їх особисті немайнові права.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 вищевказаної Постанови Пленуму, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з пунктами 19 та 21 даної Постанови Пленуму, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Вказані у позовній заяві вислови відповідача на думку суду не можна вважати твердженнями, оскільки характер висновків та мовні засоби останнього є його особистими оціночними судженнями які містять критичну оцінку поглядів позивачів.

Як вбачається з змісту позовної заяви, в тому числі, тільки один вислів стосується позивачів. Інші фрагменти з висловів відповідача є загальною оцінкою ситуації, яка склалась навколо партії і в якому не йдеться про позивачів.

Наданий відповідачем доказ у достовірність своїх (а.с.106-108), підтверджує наявність кримінального провадження з приводу подання невстановленими особами підробних документів для реєстрації змін у складі керівних органів Аграрної партії України, а відповідно.

В рішенні по справі Лінгенс проти Австрії (12/1984/84/131) Європейський суд наполягає, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи, та робить розрізнення між твердженнями факту та оціночними судженнями.

Вимога щодо доведення правдивості оціночного судження є неможливою та порушує свободу вираження поглядів та думки. Люди мають право мати думки та висловлювати їх вільно з питань, які становлять їх інтерес, думки, які дехто чи навіть усі можуть вважати перебільшеними, обмеженими або упередженими, але думки, яких вони чесно дотримуються.

Європейський суд у своїй судовій практиці дотримується підходу щодо захисту свободи вираження, вказуючи, що свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі, мабуть, найбільш широко. Свобода слова визнається цінною, оскільки публічні обговорення є можливим інструментом досягнення суспільних цілей та вираження особистих поглядів саме по собі є людським благом пошуку істини, досягнення справедливості, викриття негативних тенденцій у суспільстві і взаємовідносинах між людьми.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із засад цивільного судочинства справедливості, добросовісності і розумності та з урахуванням балансу інтересів скерованих в принципах зазначених в ст. 3 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 30 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 258-268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко