Справа № 367/4707/21
Провадження №2/367/2537/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні, -

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні.

Обгрунтовуючи позов, представник позивача вказує, що позивач та його брат ОСОБА_5 є співвласниками Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 . Право власності на ј частину цього будинку позивач і ОСОБА_5 набули на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.1987, виданого Ірпінською міською державною нотаріальною конторою. Право власності на відповідні частини вказаного будинку зареєстроване в установленому законодавством порядку, що діяв на той час. До Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності не передані. Інша 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належить третій особі у справі ОСОБА_3 . Правовстановлюючі документи на цю частину будинку знаходяться у третьої особи і доступу до них позивач не має. ІНФОРМАЦІЯ_1 Железняк ОСОБА_6 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті право на ј частину будинку АДРЕСА_1 перейшло у спадщину до ОСОБА_2 . Відповідачка та третя особа ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 - дружина та син спадкодавця. У встановлений законодавством строк вони звернулись до нотаріальної контори і 08 вересня 2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 та грошового вкладу, а ОСОБА_4 відмовився від своєї частки у спадщині на її користь. Наведене стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №9205/03, реєстровий номер 2- 1873. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на належну йому ј частину будинку АДРЕСА_1 відповідачка не отримала. Станом на час звернення до суду будинок АДРЕСА_1 має 124,5 кв.м загальної площі, 51,7 кв.м - житлової та 72,8 кв.м допоміжної площі. Між співвласниками цього будинку склався та на протязі багатьох років існує фактичний порядок користування. На теперішній час будинок має дві відокремлені квартири із окремими входами. Кожна квартира обладнана окремими системами електро-, газопостачання та приладами обліку. Спірна ј частина будинку має 41,1 кв.м загальної площі, 20,4 кв.м житлової, 20,7 кв.м допоміжної площі. Складається з приміщень 1-1 кухня площею 11,6 кв.м, 1-2 коридор площею 6,2 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 19,4 кв.м, 1-4 санвузол площею 4,5 кв.м, що стверджується технічним паспортом за 2020 рік. Згідно звіту про оцінку майна вартість Ѕ частини будинку становить 308 250 (триста вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, вартість ј частини - 154 125 (сто п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень.

Представник позивача вважає, що право ОСОБА_2 на частку в спільному майні підлягає припиненню у зв`язку з наступним. Позивач у справі, постійно проживає у спірній частині будинку АДРЕСА_1 , здійснює за нею догляд, утримує частину будинку в належному технічному та санітарному стані, сплачує необхідні платежі, також обробляє земельну ділянку. ОСОБА_2 від часу виникнення у неї права на частку спадкового майна у вигляді ј частини будинку за вказаною адресою будь-яких дій, пов`язаних з оформленням свого права власності, не виконувала. Отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом та реєструвати право власності на нерухоме майно вона наміру не має. У спірній частині будинку відповідачка ніколи не проживала.

Постійним місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_2 , що належить їй та ОСОБА_4 на праві власності. Наведене стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.12.1999.

Так як відповідачка постійно проживає в іншому місті, від оформлення свого права на спадкове майно відмовляється, то спільне утримання, користування та володіння спірною Ѕ частиною будинку АДРЕСА_1 між позивачем та ОСОБА_2 є неможливим.

Враховуючи, що без згоди всіх співвласників позивач позбавлений можливості провести капітальний ремонт, добудову, прибудову до будинку, не зможе приватизувати земельну ділянку, на якій розміщена частина будинку, також не матиме можливості здійснити відчуження належного йому майна, то він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Оскільки частка, яку успадкувала ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування 1/2 частиною будинку між позивачем та відповідачкою є неможливим, представник позивача вважає, що право ОСОБА_5 на 1/4 частину будинку має бути припинено за рішенням суду відповідно до ст. 365 ЦК України шляхом стягнення з позивача грошової компенсації вартості цієї частини будинку на користь ОСОБА_2 .

При цьому припинення права на частку в спільному майні не завдасть будь-якої шкоди інтересам ОСОБА_2 і таким чином буде врегульовано спір між ними з приводу спільного володіння, користування та розпорядження 1/2 частиною вказаного будинку.

У зв`язку з чим, просить припинити право ОСОБА_5 на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 шляхом стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/4 частини вказаного будинку; після припинення права ОСОБА_5 визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, в якій вона вказує, що визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі, отримала грошову компенсацію вартості частини будинку і майнових претензій до ОСОБА_1 не має. Просить проводити розгляд справи у її відсутність.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 про розгляд справи за його відсутності, із викладеними в позовній заяві обставинами згоден, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.1987, зареєстровано в реєстрі за № 1-964, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками Ѕ частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що належали померлій громадянці ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадок по закону, виданого Ірпінською нотконторою 09 вересня 1976 року по реєстру № 2876, зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 вересня 1976 року за № 1854. Житловий будинок має: 59, 5 кв.м. житлової площі, зареєстровано земельну ділянку площею 1115 кв.м., на якій знаходиться сарай: Ж, Л, Д, колодязь під № 1.

Право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на ј домоволодіння АДРЕСА_1 також підтверджується реєстраційним посвідченням.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 28.01.2003 зроблено запис за № 1816.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2003, серія та номер ВАМ № 981690, спадкоємицею майна гр. ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є на все майно дружина померлого гр. ОСОБА_2 , в тому числі і на Ѕ частину в зв`язку з відмовою на її користь сина померлого ОСОБА_4 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із: 1/3 частини квартири за АДРЕСА_2 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною Радою народних депутатів міста Києва 10 грудня 1999 року за № 5452, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 04 січня 2000 року за № 6448; грошового вкладу з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігається в Святошинському відділенні ощадбанку № 8069/01100 міста Києва на рахунку № 91551/4528, що належав померлому на підставі ощадної книжки, виданої вказаним відділенням ощадбанку міста Києва.

Представником позивача долучено до матеріалів справи копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії звіту про незалежну експертну оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться в приватній власності гр. ОСОБА_1 , станом на 16 червня 2021 року ринкова вартість об`єкту оцінки (без урахування вартості земельної ділянки) становить 308 250 грн.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ч. 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі №6-2925цс15 положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

З урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Зі змісту заяви про визнання позовних вимог відповідача вбачається, що позивач повністю з нею розрахувався і вона не заперечує проти припинення права власності на частку у праві власності на житловий будинок.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141,142, 247, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у розмірі 771 (сімсот сімдесят одна) гривня.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № ПН116 від 25.06.2021 в розмірі 771 (сімсот сімдесят одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук