У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1278/22
Провадження № 2-о/348/69/22

14 грудня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Бурдун Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Дмитрук С.І.,
заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Мушинського В.Т.,

представника заінтересованих осіб - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України Лесик-Гошко О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 , Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 , приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцова Наталія Миколаївна, представник заявника адвокат Мушинський Віктор Тадеушович, -

в с т а н о в и в :
Заявник ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мушинський В.Т., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу, а саме просить встановити, юридичний факт проживання однією сім?єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 без шлюбу у період з 03 липня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 25 серпня 2022 року було залучено до участі у справі у якості заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_4 та Міністерство оборони України.

26.09.2022 та 27.09.2022 на адресу суду від заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, вважає заяву ОСОБА_1 необгрунтованою, оскільки відсутні належні і достатні докази на підтвердження факту проживання однією сім?єю заявника та загиблого ОСОБА_3 . Крім того, зазначає, що в даному випадку вбачається спір про право, оскільки заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18. Просить відмовити заявниці у задоволенні заявлених вимог.

14.12.2022 на адресу суду від заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки в даному випадку вбачається спір про право, так як встановлення вказаного факту заявнику потрібно з метою подальшого вирішення питання про прийняття спадщини після загибелі ОСОБА_3 , у зв`язку з чим факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Представник заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав зазначених у ньому.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України Лесик-Гошко О.Є. в судовому засіданні підтримала свою позицію щодо наявності спору про право та заперечувала проти розгляду справи в порядку окремого провадження. Зазначила, що, крім заявника на виплату допомоги також претендують мати загиблого та його син від першого шлюбу.

Представник заявника адвокат Мушинський В.Т. заперечував проти задоволення вказаних заяв представників заінтересованих осіб. Вважав, що розгляд справи потрібно проводити в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 підтримала думку свого представника.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Тобто, юридичний факт по своїй суті це передумова правовідносин, і встановлення його може бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження лише за умови, що він має юридичний характер, тобто відповідно до закону викликає юридичні наслідки, такі як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. В іншому ж випадку у разі наявності в заяві будь-яких вказівок про породження спору, такі заяви розглядаються в порядку позовного провадження.

На відміну від позовного провадження окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 12 цього Порядку, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 цього Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 15 Порядку).

При цьому, спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження № 61-9869св20) та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21)).

Суд зазначає, що відповідно до доводів заяви, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого одноразової допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, у поясненнях, поданих до суду, та в судовому засіданні представник Міністерства оборони України та представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 висловили свої заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_4 , вказавши на те, що існує спір про право.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20, від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21, від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21, та від 02 травня 2022 року в справі № 944/2326/21.

З урахуванням викладеного, зважаючи на наявність у цій справі спору про право, заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу, підлягає залишенню без розгляду на підставі положень частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Водночас, суд роз`яснює заявнику ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспорюваними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 258- 260, 293, 294 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання представника заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 та клопотання представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України Лесик-Гошко О.Є. задовольнити.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без розгляду.
Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст ухвали складено 15.12.2022.

Суддя: Т.А.Бурдун