Справа № 699/901/22
Номер провадження 2/699/331/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Корсунь-Шевченківської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні електричні мережі» до ОСОБА_1

про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил роздрібного ринку електричної енергії,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Корсунь-Шевченківської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні електричні мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил роздрібного ринку електричної енергії.

Ухвалою судді від 01.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Учасники справи були належним чином повідомлені про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання, проте до суду не зявилися.

Від позивача надійшла заява з проханням проводити підготовче судове засідання без участі представника.

Водночас, відповідно до повідомлення Центрального міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Київ) від 20.12.2022 № 38759/622 стосовно позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» Господарським судом Черкаської області 14.05.2004 відкрито провадження у справі № 01/1494 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (перейменованого у подальшому у Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»). Наразі справа про банкрутство позивача перебуває у провадженні судді Господарського суду Черкаської області Дорошенка М.В.

З огляду на вказане, наразі слід вирішити питання щодо передачі справи на розгляд до суду іншої юрисдикції.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Перед підготовчим судовим засіданням в межах розгляду інших судових справ за участю позивача стала відома інформація про те, що Господарським судом Черкаської області 14.05.2004 відкрито провадження у справі № 01/1494 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго», перейменованого у подальшому у Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго». Наразі справа про банкрутство позивача перебуває у провадженні судді Господарського суду Черкаської області Дорошенка М.В.

Ураховуючи наявність вищевказаних заяв представників сторін, суд не вбачає підстав для відкладення підготовчого засідання та дійшов висновку про необхідність його проведення без участі сторін для вирішення питання щодо передачі справи на розгляд до суду іншої юрисдикції.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 відкрито провадження у справі № 01/1494 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго», перейменованого у подальшому у Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго».

Наразі справа № 01/1494 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», якій в подальшому був присвоєний №17-14-01/1494, перебуває у провадженні судді Господарського суду Черкаської області Дорошенка М.В. у процедурі розпорядження майном.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21.10.2019 в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови відкриття провадження у справі, стороною якої є боржник, особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Такий висновок узгоджується з правовою позицією,викладеною в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2020 у справі № 903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується з загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 908/4057/14, від 11.07.2018 у справі № 922/3040/17, від 29.11.2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05.02.2020 у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів за участю сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та в межах цієї справи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц.

Крім того, Верховний Суд дійшов таких же висновків у справі, аналогічній до цієї, у постанові від 28.04.2021 у справі № 428/2376/20.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позови позивача, який має статус боржника, оскільки перебуває в процедурі банкрутства, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство тим самим складом, що і справа про банкрутство боржника.

Ураховуючи предмет спору та суб`єктний склад у цій справі, наявність порушеної щодо Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго справи про банкрутство №17-14-01/1494, суд вважає за необхідне передати матеріали справи № 699/901/22 за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Корсунь-Шевченківської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні електричні мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил роздрібного ринку електричної енергії, за виключною підсудністю для розгляду тим судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго» №17-14-01/1494, а саме до Господарського суду Черкаської області.

Керуючись п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 4, 20 ГПК України, 31, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Корсунь-Шевченківської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні електричні мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил роздрібного ринку електричної енергії - передати за виключною підсудністю для розгляду тим судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» №17-14-01/1494, а саме до Господарського суду Черкаської області (бульвар Шевченка, 307, м. Черкаси, 18005).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяЛітвінова Г. М.