Провадження № 6/554/211/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Онищенко Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне Товариство «Полтава-Банк», заінтересована особа: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межи України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що встановлене ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2019 у справі №554/3386/19, зобов`язати Державну прикордонну службу України вилучити з бази даних інформацію щодо заборони виїзду за кордон ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2019 у справі №554/3386/19 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Октябрського районного суду м. Полтави. Підставою накладення такого обмеження слугувало непогашення нею боргу по виконавчому листу № 554/9227/13, виданого 04.03.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава Банк» заборгованості у розмірі 639947,50 грн..

Заявник вказує на те, що державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій здійснюється стягнення з її поточного банківського рахунку, який відкритий для отримання пенсії, з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженні , що свідчить про її намір сплачувати заборгованість яка встановлена рішенням суду. Тому вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування щодо неї тимчасових обмежувальних заходів.

Вказані обставини і вимусили заявника звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі.

Представник Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та представник стягувача Акціонерного Товариства «Полтава-Банк» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебувала справа №554/9227/13 за позовом ПАТ «Полтава Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.03.2015 позовні вимоги ПАТ «Полтава Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава Банк» заборгованості у розмірі 639 947,50 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2019 року по справі №554/3386/19 задоволено подання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Тимошенка К.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених рішенням Октябрського районного суду м. Полтави.

Судом встановлено, що наразі виконавче провадження по зазначеному виконавчому листу не закінчено, але боржником виконується рішення суду, в ході проведення виконавчих дій здійснюється стягнення з її поточного банківського рахунку, який відкритий для отримання пенсії, з метою погашення заборгованості.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) нині діючим Цивільним процесуальним кодексом України передбачені у Розділі VІ, норма статті 441 якого регулює тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, відповідно до частини п`ятої положень статті 441 ЦПК, яка є спеціальною нормою і застосовується на стадії виконання судових рішень, суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України.

Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 виклав правову позицію, яка полягає в тому, що тимчасове обмеження права громадян України на виїзд з України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою "Луордо проти Італії " (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", §124 і вказане вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою "Сіссаніс проти Румунії"), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...".

Згідно із ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 4 розділу 4 Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 № 256/5/65 (далі Порядок), інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Державної прикордонної служби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Отже, так як на теперішній час заявником заборгованість погашається, заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне Товариство «Полтава-Банк», заінтересована особа: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межи України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2019 року по цивільній справі № 554/3386/19.

Ухвалу суду направити учасникам судового провадження.

Копію ухвали суду про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрала законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили направити Державній прикордонній службі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 27.12.2022

Суддя Петрова Н.М.