РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29 листопада 2018 року між ТОВ Прості займи та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 034 на суму 3 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача.

Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство з обмеженою відповідальністю "Прості займи" є фінансовою установою та здійснює діяльність що до надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серія ФК №В0000421 від 10.11.2021 р.; Ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Розпорядження НКФУ № 3601 від 29.08.2017 р.) ).

Зазначає про те, що Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів: кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи "Flashpay".

Так, відповідно до довідки, наданої ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" на підтвердження виконання переказу 29 листопада 2018 року 11:54:48 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 3000,00 грн.

Таким чином, згідно з Кредитним договором, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 960 грн. у строк 16 днів до 14 грудня 2018 року. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно Кредитного договору.

Враховуючи вищезазначене, на момент 14 грудня 2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 26 жовтня 2021 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала: сума кредиту 3 000,00 грн, проценти за користування кредитом 62 820,00 грн, пеня - 1 500,00 грн, індекс інфляції за весь період прострочення 716,23 грн та три проценти річних від простроченої суми 2 960,72 грн. 3агальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 70 996,95 грн.

Також зазначає, що 14 грудня 2018 року відповідач частково здійснив внесення коштів на рахунок Товариства в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором . У зв`язку з цим, можна стверджувати, що відповідач здійснив дії, що свідчать про визнання боргу і тим самим підтвердив свій обов`язок повернути кредит у розмірі 3 000,00 грн та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. Просить суд позов задоволити.

11 грудня 2022 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд вважає можливим вирішити справу за наявними в матеріалах доказами.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Прості займи підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між позивачем ТОВ "Прості займи" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 034 від 29.11.2018 р.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит на особисті потреби в розмірі 3000,00 грн. строком на 16 днів до 14 грудня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 960,00 грн.

Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості ОСОБА_1 зобов`язався сплатити неустойку у вигляді пені згідно кредитного договору.

Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Прості займи" в електронній формі, так, відповідач заповнив свої дані на сайті позивача, ознайомився з правилами та умовами позики (оферта), переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердила свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті "З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій", після подачі заявки, відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства, CMC відправляється через зовнішній сервіс CMC-розсилок TurboSMS (https://turbosms.ua/). Після отримання CMC, відповідач ввів отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності.

Відповідно довідки ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" на підтвердження виконання переказу 29 листопада 2018 року 11:54:48 відповідачу на картковий рахунок були перераховані грошові кошти у розмірі 3000,00 грн.

14 грудня 2018 року відповідач частково здійснив внесення коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.

Станом на 26 жовтня 2021 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала: сума кредиту 3 000,00 грн., проценти за користування кредитом 62 820,00 грн., пеня - 1 500,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 716,23 грн. та три проценти річних від простроченої суми 2 960, 72 грн.; а також судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно ч. 1,ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, відповідач, уклавши 29 листопада 2018 року з ТОВ "Прості займи" Договір про надання фінансових послуг № 034 отримав кредит на особисті потреби в розмірі 3000,00 грн. строком на 16 днів до 14 грудня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 960,00 грн., при виникненні заборгованості ОСОБА_1 , зобов`язався сплатити неустойку у вигляді пені згідно Кредитного договору.

Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Прості займи" в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, крім того правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, так як сплачував його несвоєчасно і не в повному обсязі, а саме: лише 14 грудня 2018 року, в результаті чого заборгованість за кредитом станом на 26.10.2021 року склала 70 996 грн. 95 коп.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, атакож три проценти річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, індекс інфляції за весь період прострочення складає 716,23 грн. та три проценти річних від простроченої суми складають 2 960,72 грн.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 30 березня 2018 року у справі № 918/344/17: формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16, від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", Законом України "Про електронний цифровий підпис", суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" суму заборгованості за Договором надання фінансових послуг №034 від 29 листопада 2018 року в загальному розмірі 70 996,95 грн., з яких: сума кредиту 3 000,00 грн., проценти за користування кредитом 62 820,00 грн., пеня - 1 500,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 716,23 грн. та три проценти річних від простроченої суми 2 960, 72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прості займи", вул. Незалежної України, буд. 39-А, офіс 25, Вознесенівський р-н, м. Запоріжжя, Запорізька обл., .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина