ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1040/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/328/22 Категорія: на ухвалу Льон О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В.,
за участю секретаряЧуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БЕЛТІМ ПОЛІМЕРИ» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БЕЛТІМ ПОЛІМЕРИ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП», ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування державної реєстрації права власності на транспортні засоби, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2022 року ТОВ «КОМПАНІЯ БЕЛТІМ ПОЛІМЕРИ» звернулось до суду з позовом до відповідачів, у якому просила визнати недійсними два договори купівлі-продажу транспортних засобів від 15 жовтня 2020 року, згідно з якими ТОВ «КУПАВА ГРУП» в особі ОСОБА_2 продало гр. ОСОБА_1 автомобіль TESLA MODEL X, 2016 року випуску, та автомобіль TESLA MODEL X, 2017 року випуску.

В обґрунтування позову зазначено, що 12 жовтня 2020 року господарським судом Черкаської області було відкрите провадження у справі №925/1284/20 за позовом ТОВ «КОМПАНІЯ БЕЛТІМ ПОЛІМЕРИ» до ТОВ «КУПАВА ГРУП» про стягнення заборгованості в сумі 2456833,43 грн.

Оспорювані договори укладені через три дні після відкриття провадження у справі про стягнення боргу.

ОСОБА_1 є однією із учасників ТОВ «КУПАВА ГРУП».

Вартість проданих автомобілів - занижена.

Тому позивач, вважав, що вказані договори є фраудаторними, тобто такими, що спрямовані на заподіяння шкоди кредитору, оскільки вчинені з наміром завдати шкоди позивачу, шляхом уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями.

Оскільки між сторонами існує спір, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, так як відповідач ОСОБА_1 може відчужити вище вказані транспортні засоби, що вже було нею зроблено як засновником юридичної особи.

З огляду на викладене, позивач звернувся і з заявою про забезпечення свого позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби: автомобіль марки TESLA MODEL X, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, та автомобіль марки TESLA MODEL X, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, які належать ОСОБА_1 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року заяву задоволено.

Забезпечено позов ТОВ «КОМПАНІЯ БЕЛТІМ ПОЛІМЕРИ» до ТОВ «КУПАВА ГРУП», ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування державної реєстрації права власності на транспортні засоби шляхом накладення арешту на транспортні засоби:

- автомобіль марки TESLA MODEL X, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору;

- автомобіль марки TESLA MODEL X, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, які належать ОСОБА_1 .

Ухвала мотивована тим, що заявлені заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені автомобілі є співмірними із позовними вимогами про визнання договорів щодо їх відчуження недійсними.

ТОВ «КУПАВА ГРУП» не погодилось із вказаною ухвалою, оскільки, задовольнивши заяву, суд допустив порушення норм ст.ст. 149-153 ЦПК України.

Спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заявлений позов містить вимоги немайнового характеру. Водночас позивачем не заявлено вимог про повернення майна чи витребування майна. Оскільки забезпечення позову є гарантією виконання судового рішення, тому арешт, накладений на автомобілі, не відповідає заявленим позовним вимогам.

Заявник посилається на постанову Верховного Суду від 29.03.2021 (справа №910/16800/20), в якому зазначено, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосовуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

У заяві про арешт майна та в оскаржуваній ухвалі лише вказано на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, що не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Заявником не надано доказів, що відповідачі намагаються вчинити дії щодо перереєстрації права власності на транспортні засоби, чи іншим чином їх відчужити.

Посилання позивача у заяві про накладенні арешту про обставини передачі частки у статутному капіталі ТОВ «КУПАВА ГРУП» не можуть бути підставами для накладення арешту.

Суд першої інстанції не вмотивував своє рішення про накладення арешту, зміст ухвали зводиться лише до цитувань норм ЦПК України.

З посиланням на такі аргументи, апелянт просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати, відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апелянта. Зокрема, з посиланнями на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 26 серпня 2020 року (справа №907/73/19), від 16.08.2018 (справа №910/1040/18), зазначає, що у немайнових спорах підлягає дослідженню така підстава для вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити захист права позивача.

Внаслідок укладення оспорюваних правочинів відбувся перехід права власності на автомобілі, а отже, на переконання позивача, предметом спору фактично є право власності на автомобілі. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту може утруднити розгляд справи та виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В ході виконавчого провадження встановлено відсутність у боржника будь-якого іншого майна чи коштів для погашення заборгованості, крім зазначених автомобілів, які ТОВ «КУПАВА ГРУП» продало своєму учаснику ОСОБА_1 до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, зазначає, що на балансі ТОВ «КУПАВА ГРУП» знаходилось багато автомобілів, проте всі вони були продано протягом розгляду господарським судом справи №925/1284/20. Вказане, на думку позивача, додатково підтверджує обґрунтованість припущень, що автомобілі можуть бути і надалі відчужені до вирішення судом цього спору.

Мотивуючи відзив такими підставами, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Апеляційний суд виходить із того, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року (справа № 658/485/21) зауважує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З огляду на викладене умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли наслідком невжиття заходів забезпечення позову є неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає інтереси як позивача, так і відповідача.

Колегія суддів виходить з того, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 15.10.2020 між ТОВ «КУПАВА ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договори купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до яких ТОВ «КУПАВА ГРУП» в особі Корчак Дениса Вікторовича продало ОСОБА_1 транспортні засоби: автомобіль TESLA MODEL X, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, д/н НОМЕР_3 та автомобіль TESLA MODEL X, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, д/н НОМЕР_4 . При цьому у даних оспорюваних договорах вказано, що ОСОБА_2 діяв на підставі доручень продавця ТОВ «КУПАВА ГРУП» в особі ОСОБА_1

Також з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що за Актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «КУПАВА ГРУП» від 28.07.2020, ОСОБА_1 набула та прийняла частку у статутному капіталі ТОВ «КУПАВА ГРУП» номінальною вартістю 6000000,00 грн., що становить 40% від статутного капіталу товариства.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також зі змісту позовної заяви випливає, що між сторонами виник спір щодо дійсності договорів купівлі-продажу транспортних засобів, які були відчужені ТОВ «КУПАВА ГРУП» після відкриття господарським судом провадження у справі №925/1284/20 за позовом ТОВ «КОМПАНІЯ БЕЛТІМ ПОЛІМЕРИ» до ТОВ «КУПАВА ГРУП» про стягнення заборгованості в сумі 2456833,43 грн.

Вказане свідчить про обґрунтованість імовірності припущень, що автомобілі можуть бути і надалі відчужені до вирішення судом цього спору, як це було здійснено ТОВ «КУПАВА ГРУП» в межах розгляду господарським судом справи про стягнення з останнього боргу.

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта про лише потенційну (можливу) загрозу виконання відповідачами дій, спрямованих на утруднення виконання позитивного рішення суду у разі доведеності позовних вимог.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що накладення арешту носить тимчасовий характер, не порушує право власності жодного із учасників цієї справи, та у разі визнання судом позовних вимог непідтвердженими, арешт підлягає зняттю за заявою заінтересованої сторони.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на спірні автомобілі, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до їх відчуження, внаслідок чого ускладнити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову.

Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки лише перешкоджає власнику автомобілів їх відчужувати, однак не обмежує власника володіти і користуватися транспортними засобами.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 29.03.2021 (справа №910/16800/20), в якому зазначено, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосовуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, колегія суддів вважає невірним.

Ця постанова стосується перегляду справи, де позовні вимоги стосувались оспорювання дійсності правочинів щодо відчуження частки статутного капіталу товариства, а предметом заяви про забезпечення цього позову була вимога про накладення заборони вчинення буд-яких реєстраційних дій щодо частки у статутному капіталі цього товариства.

Доводи заявника щодо неврахування судом першої інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.03.2021 у справі № 910/16800/20, колегія суддів не бере до уваги, оскільки обставини у цій справі є іншими, а необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів залишає скаргу без задоволення як необґрунтовану, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» залишити без задоволення.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2022 року.

Судді