Провадження № 2/161/3882/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/11931/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення порядку користування спільною сумісною власністю та розподіл особових рахунків,

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 62,2 кв.м. Позивачка вказує, що на даний час між сторонами склалися неприязні відносини щодо оплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з викладеним просить суд встановити порядок користування квартирою та розділити особові рахунки зі сплати ЖКП.

Позивач та його представник у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідачі у підготовчому засіданні позовні вимоги не заперечили.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності сторонам, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 8).

Як вбачається з технічного паспорта квартира складається з трьох ізольованих кімнат: 1-а кімната 17,1 кв.м., 2-а кімната 12,4 кв.м., 3-я кімната 7,0 кв.м., коридору 8,7 кв.м., ванної кімнати 2,5 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., кухні 9,4 кв.м., лоджії 4,1 кв.м., загальна площа квартири - 62,2 кв.м. (а.с. 9-10).

Позивачка вказає, що вона є пенсіонеркою, на даний час між сторонами склалися неприязні стосунки, зокрема щодо оплати комунальних послуг, відповідачі не бажають здійснювати оплату цих послуг, а тому вона просить встановити порядок користування квартирою та розділити особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг.

Надаю правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною першою статті 355 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно із частиною першої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При встановленні порядку користування квартирою кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на квартиру.

Встановлення співвласникам порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної сумісної власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме - виділити ОСОБА_1 у користування кімнату площею 7,0 кв.м., виділити ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у користування кімнати площами 17,1 кв.м. та 12,4 кв.м., коридор, ванну кімнату, вбиральню, кухню та лоджію залишити у спільному користуванні сторін.

Встановлення вищезазначеного порядку користування квартирою не порушуватиме ані житлові права їх співвласників, ані майнові права та найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників.

Судом встановлено, що сторони, як співвласники спірної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, без виділа часток в натурі, не можуть в добровільному порядку домовитись про порядок участі кожного з них в утриманні квартири та сплати житлово-комунальних послуг, а тому, відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 з відповідними змінами), позивач не позбавлений можливості звернутися до конкретних виконавців (суб`єктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з ним окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг.

Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Таким чином, оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, то вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я. При цьому, у власності особи, яка виявила бажання про поділ рахунку та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні, повинна бути як мінімум одна ізольована кімната, квадратна площа кімнати має відповідати частці власника.

Оскільки судом визначена площа приміщень, які перебувають у користування сторін спору, визначена їх частка у спільній сумісній власності, встановлено ухилення відповідача від оплати за надані послуги, то суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення порядку користування спільною сумісною власністю та розподіл особових рахунків задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

- виділити ОСОБА_1 у користування кімнату площею 7,0 кв.м.,

- виділити ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у користування кімнати площами 17,1 кв.м. та 12,4 кв.м.,

- коридор, ванну кімнату, вбиральню, кухню та лоджію залишити у спільному користуванні сторін.

Розділити особові рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1 на два окремих особових рахунки: ОСОБА_1 - відповідно до 1/6 частки від площі квартири, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відповідно до 5/6 часток від площі квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено

та підписано 23.12.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк