ЄУН № 336/1108/22
пр. № 2/336/2693/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Сінгурової Т.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , в якому вказав про те, що є дідусем неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 20.04.2015 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ними розірвано. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 сталась смерть ОСОБА_5 , яка мешкала разом з дітьми. Наразі відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має заборгованість зі сплати аліментів. На підставі наказу Служби (управління) у справах дітей ЗМР від 09.02.2022 року неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштований до родини позивача. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітньої дитини.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.07.2022 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачем у ході розгляду справи були долучені додаткові письмові докази.

В установлений судом строк відповідач не скористалась своїм правом надати відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору направила до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Позивач в судовому засіданні пред`явлений позов підтримав у повному обсягу, вказавши, що наразі опікується неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його онуком, батько з дитиною не спілкується з 2015 року, аліменти не сплачував жодного разу та має велику заборгованість, життям та розвитком дитини не цікавиться. Востаннє позивач бачив відповідача на похоронах ОСОБА_5 , але той навіть не цікавився сином. Оскільки розвитком, вихованням та утриманням дитини позивач займається самостійно, атько будь-якї участі в тому не приймає, просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 та призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 .

Після оголошення перерви, позивач направив до суду заяву про подальший розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів.

Відповідач у судові засідання не з`явився жодного разу, про місце та час розгляду справи розгляду справи повідомлявся судовими повістками, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України через відсутність відомостей про фактичне місце проживання, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв щодо розгляду справи за його відсутності не направив.

Представник третьої особи проти задоволення позовну не заперечувала, зазначивши, що підставою для задоволення позову є наданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав через ухилення від догляду за дитиною. Відповідач наразі має заборгованість зі сплати аліментів в сумі, яка перевищує 225000 гривень, за адресою місця реєстрації не мешкає, тому існують підстави для позбавлення батьківських прав та призначення опікуном. Також представник вказала, що жодних звернень від відповідача з приводу наявності перешкод у спілкуванні з дитиною до органу опіки не надходило.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно, про що постановлено ухвалу суду 10.08.2022 року.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_8

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 07.06.2002 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції. Після одруження, ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 настала смерть ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Шевченківським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро).

31.01.2018 року, 18.02.2019 року ОСОБА_5 отримувала у Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя довідки про неотримання аліментів за виконавчим листом №336/1744/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.09.2020 року ОСОБА_5 отримала від Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року, згідно з виконавчим листом №336/1744/15-ц.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.08.2021 року, ОСОБА_3 за період з березня 2015 року по липень 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №336/1744/15-ц від 02.04.2015 року в сумі 208607,26 гривень, за період з серпня 2021 року по грудень 2021 року заборгованість складає 225857,76 гривень.

Відповідно до довідки, виданої Запорізьким академічним ліцеєм №34, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 дійсно навчається у Запорізькому академічному ліцею №34 з 01.09.2019 року по теперішній час.

Зі слів класних керівників, мати ОСОБА_5 та дідусь ОСОБА_1 займались вихованням дитини, відвідували батьківські збори та приділяли належну увагу його вихованню. Батько учня ОСОБА_3 , за час навчання батьківські збори та шкільні заходи не відвідував, навчанням дитини не цікавився, з класним керівником не спілкувався.

Згідно з наказом Служби (управління) у справах дітей ЗМР від 09.02.2022 року, тимчасово влаштовано неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в родину ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 до прийняття рішення про його влаштування.

Районною адміністрацією ЗМР по Шевченківському району надано висновок від 02.08.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким, матір дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_3 після розірвання шлюбу в 2015 році разом із сином не мешкає, і з того часу долею дитини не цікавився. Дитина мешкала разом із матір`ю та старшою сестрою в родині дідуся і бабусі. Батько всі ці роки за місцем проживання сина не відвідував, ніяким чином не піклувався про його життя та здоров`я, не проявляв батьківської опіки, зацікавленості в його подальшій долі, не цікавився його розвитком. На підставі інформації Запорізького академічного ліцею №34 батько за час навчання дитини ні разу не відвідував батьківські збори або будь-які шкільні заходи. Навчанням дитини не цікавився, з класним керівником не спілкувався. Дитина за віком потребує постійного догляду, додаткових зусиль щодо її виховання, лікування та харчування. Батько ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з розрахунком заборгованості сплати аліментів Шевченківського відділу ДВС у м. Запоріжжі з березня 2015 року по грудень 2021 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 225857 гривень (довідка з 04.01.2022 року та від 06.08.2021 року).

Згідно наказу служби (управління) у справах дітей ЗМР від 09.02.2022 року №122, малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано в родину дідуся, ОСОБА_1 , мешкають разом за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні також був заслуханий неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вказав, що востаннє бачив батька на похованні матері, за весь цей час батько жодного разу з ним не спілкувався, зі святами не вітав, подарунків не передавав, взагалі не брав участі у його житті. Спочатку його вихованням та утриманням займались матір та її сестра, а після смерті матері, дідусь та бабуся піклуються про нього.

Суд не приймає до уваги письмові покази ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки вказані особи в судовому засіданні в якості свідків допитані не були та позивачем відповідних клопотань про допит у якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не заявлялось.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 641/2867/17-ц від 06.05.2020 року.

Згідно з положенням пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Наявність у відповідача значної суми заборгованості по аліментам, тривалий період відсутності цікавості до життя дитини, неучасть у його вихованні та матеріальному утриманні, є достатніми підставами вважати, що відповідач батьківськи обовязки щодо сина не виконує, послідовно виявляє відсутність будь-якого інтересу до дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

За ст. 243 Сімейного кодексу України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування з наступних підстав.

У статті 58 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування.

Згідно до ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною 4 ст.167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

Позивачем не надано доказів на підтвердження належності йому на праві власності квартири АДРЕСА_3 , та де він зареєстрований, не надано відомостей про стан здоров`я позивача та його фінансовий стан.

Окрім цього, як вказано у ст. 60 ч. 3, ст. 63 ч. 1 ЦК України, опікуна призначає орган опіки та піклування або суд за поданням органу опіки та піклування.

Оскільки в ході розгляду справи, орган опіки та піклування з відповідним поданням не звертався, та як зазначено у висновку від 02.08.2022 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав, ОСОБА_1 планує встановити опіку над онуком.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню, оскільки доводи позивача щодо наявності підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджені дослідженими доказами, водночас, судом не знайдено підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В цьому випадку ОСОБА_1 має право звернутись до органу опіки та піклування з вимогою призначення його опікуном в позасудовому порядку.

Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк