справа № 197/572/22
провадження № 2/197/483/22
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року смт Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Шевченко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слобідської Л.О.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача 15.08.2022 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4717542 від 29.08.2021 у розмірі 43291,53 грн, яка складається з:

-10637 грн заборгованість за тілом кредиту;

-31144,53 грн заборгованість за відсотками;

-1510 грн заборгованість за комісією;

та 2481 грн судовий збір.

В обґрунтуванні позову представник позивача зазначає, що 29.08.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 4717542, згідно з яким ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти у сумі 15100 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання не виконав, заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погасив, у зв`язку з чим станом на 01.08.2022 виникла заборгованість у розмірі 43291,53 грн. 23.02.2022 ТОВ «Мілоан» та позивач уклали Договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ, згідно з яким позивач набув статусу нового кредитора відповідача та отримав право грошової вимоги до відповідача.

Відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що не згоден з визначенням складових заборгованості та їхнім розміром. Обґрунтовує це тим, що ТОВ «Мілоан» порушило черговість погашення вимог кредитора, не погашало тіло кредиту, що призвело до збільшення розміру відсотків за користування кредитом. Відповідач зазначає, що в період строку кредитування погасив тіло кредиту в повному обсязі та частково відсотки за користування кредитом, залишок непогашених відсотків 9570,32 грн. Крім того, відповідач не згодний з нарахованою комісією у розмірі 1510 грн, адже комісія за надання кредиту не є послугою, що надається кредитодавцем. Відповідач зазначає, що ТОВ «Мілоан» не ознайомило його з Правилами надання фінансових кредитів.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Суддя в ухвалі від 18.08.2022 постановила позовну заяву прийняти до розгляду, відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

29.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 4717542 (далі Договір), який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Z29511.

Згідно з п. 1.1-1.7 Договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит), а відповідач зобов`язується повернути ТОВ «Мілоан» кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Сума (загальний розмір) кредиту 15100 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 29.08.2021 (строк кредитування).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 28.09.2021.

Загальні витрати відповідача за кредитом - 7172,50 грн у грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат відповідача за кредитом, складає 22272,50 грн. Відповідач погоджується, що наведені показники не підлягають онововленню у випадку продовження відповідачем строку кредитування.

Комісія за надання кредиту 1510 грн.

Проценти за користування кредитом 5662,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п. 2.2.1 Договору у випадку якщо, відповідач продовжує строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою п. 1.5.2 або проценти за стандартною базовою ставкою, визначеною п. 1.6.

Згідно з п. 6.1 Договору цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до п. 6.2 Договору розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація за посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору (арк. с. 16-20).

Відповідно до п. 6 Паспорта споживчого кредиту № 4717542, підписаного відповідачем 29.08.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті (арк. с. 22).

Згідно з платіжним дорученням № 54967547 від 29.08.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало на кредитний рахунок відповідача 15100 грн, призначення платежу кошти згідно з договором 4717542 (арк. с. 23).

У довідці про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» зазначено, що відповідач ідентифікований позивачем, акцепт договору було здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z29511, який відповідач отримав 29.08.2021 о 09:46 (арк. с. 25).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан», а також відомості про щоденні нарахування та погашення, тіло кредиту становить 10637 грн, проценти 31144,53 грн, комісія за кредит 1510 грн, загальна сума заборгованості 43291,53 грн (арк. с. 26-28).

23.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги № 81-МЛ, згідно з яким ТОВ «Мілоан» передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з Витягом з Реєстру боржників за № 3484 знаходиться відповідач, вказано, що сума виданого кредиту 15100 грн, залишок по тілу кредиту 10637 грн, залишок за відсотками 31144,53 грн, залишок за комісією 1510 грн, загальна сума заборгованості 43291,53 грн, кількість днів прострочення 80. Відповідк до акта приймання-передачі від 23.02.2022 та платіжного доручення № 66788 від 23.02.2022 позивач прийняв від ТОВ «Мілоан» реєстр боржників кредитора від 23.02.2022, кількість боржників 3718 (арк. с. 29-35).

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача від 22.11.2022 залишок несплачених процентів становить 9570, 32 грн.

ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Звертаючись до суду із позовом, позивач надав копію договору про споживчий кредит № 4717542 від 29.08.2021 (далі Договір), Паспорт споживчого кредиту, Правила надання фінансових кредитів (далі Правила), розрахунок заборгованості, а також відомості про щоденні нарахування та погашення.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, чинній на момент укладення Договору) якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

З Договору вбачається, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

У справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Суди, встановивши фактичні обставини у справі, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Отже, електронна форма договору прирівнюється до письмової, суд вважає, що форма укладення договору у цьому випадку дотримана.

Відповідачем не надано заперечень щодо того, що він підписував зазначений Договір, тобто те, що він отримав від ТОВ «Мілоан» кредит у розмірі 15100 грн.

У цій справі сторони визначили строк договору з 29.08.2021 до 28.09.2021 з можливістю пролонгації на один день шляхом продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, загальний період пролонгації не може перевищувати 60 днів.

Щодо стягнення процентів, то відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У цьому випадку договірні правовідносини виникли між фінансовою установою та фізичною особою споживачем банківських послуг

Згідно зі ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 1-1, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживач фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

Згідно зі п. 8, 9, 11 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит (усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит тощо.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно зі ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору повідомити споживача у спосіб, визначений ч. 1 ст. 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором.

Як випливає зі ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Згідно зі ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування» взаємодія кредитодавця, нового кредитора, колекторської компанії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем, майновим поручителем або третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, при врегулюванні простроченої заборгованості може здійснюватися виключно шляхом:

1) безпосередньої взаємодії (телефонні та відеопереговори, особисті зустрічі). Проведення особистих зустрічей можливе виключно з 9 до 19 години, за умови що особа, з якою здійснюється взаємодія, не заперечує проти проведення з нею зустрічі та попередньо надала згоду на особисту зустріч під час телефонної розмови або окрему письмову згоду на це. Місце і час зустрічі підлягають обов`язковому попередньому узгодженню;

2) надсилання текстових, голосових та інших повідомлень через засоби телекомунікації, у тому числі без залучення працівника кредитодавця, нового кредитора або колекторської компанії, шляхом використання програмного забезпечення або технологій;

3) надсилання поштових відправлень із позначкою «Вручити особисто» за місцем проживання чи перебування або за місцем роботи фізичної особи.

Проте, у цьому випадку суду не надано доказів щодо належного відправлення ТОВ «Мілоан» відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги, відсутній опис поштового відправлення від ТОВ «Мілоан» до відповідача із позначкою «Вручити особисто».

Також судом встановлено, що позивачем не надано Правила, які містять підпис відповідача, а також дату ознайомлення з ними. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці Правила, надані позивачем, є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Крім того, із відзиву на позовну заяву судом встановлено, що відповідач не погоджуються із зазначеною представником позивача сумою заборгованості.

Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Згідно зі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду,первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Витяг з реєстру боржників, розрахунок заборгованості та відомості про щоденні нарахування та погашення не можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості відповідача, оскільки не є документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Враховуючи вищезазначене, те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відсутність належних та допустимих доказів щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги, ненадання позивачем документів первинної бухгалтерської документації, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Ціна позову 43291,53 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2481 грн з 01.01.2022.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони не звільнені від сплати судового збору, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 207, 525, 526, 530, 611, 625, 626, 628, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 81, 141, 247, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи (дані):

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, ідентифікаційний код: 35234236.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО