КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року, ухвалене під головуванням Бусик О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про стягнення коштів,-

встановив:

У листопаді 2021 року адвокат Тарасова-Патрай Ксенія Андріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 серпня 2011 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали договір банківського вкладу «СТАНДАРТ» №SAMDN6436.

27 грудня 2011 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали договір банківського вкладу «СТАНДАРТ, 3 міс» №SAMDN5104.

05 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали договір банківського вкладу «СТАНДАРТ, 3 міс» №SAMDN7585.

08 листопада 2013 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали договір банківського вкладу «СТАНДАРТ, 3 міс» №SAMDN3304.

З 2014 року банк позбавив позивача права безперешкодно користуватись своїми грошовими коштами, відмовився від виконання розпоряджень про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку і проведення інших операцій по рахунку, заблокував доступ до рахунку.

Вказує, що неодноразово звертався до банку з проханням розблокувати рахунки, розірвати договір та повернути суму банківського вкладу з нарахованими процентами, проте банк відмовляв у зв`язку із припиненням діяльності на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та неможливості здійснення банківського регулювання та нагляду на цих територіях.

Вказує, що 01 жовтня 2021 року звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів. Листом від 12 жовтня 2021 року Банк відмовив позивачу у задоволенні заяви.

Станом на теперішній час кошти не повернуто.

Вказує, що із засобів масової інформації позивачу стало відомо, що 17 листопада 2014 року між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «ФК Фінілон» начеб-то укладено договір про переведення боргу за депозитними договорами усіх кримських клієнтів ПриватБанку, в тому числі і щодо рахунків позивача.

Вказує, що усупереч статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відповідач без відома та без дозволу вкладників ініціював здійснення переказу грошових коштів на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», яка не мала ліцензії на надання фінансових послуг.

Вважає бездіяльність банку, що полягає у неповерненні вкладу з відсотками, є незаконною. Звертає увагу, що відповідач не підтвердив розірвання депозитних договорів, грошові кошти не повернув.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами банківського вкладу:

1. за договором від 02 серпня 2011 року №SAMDN6436 в сумі 345000 грн, нараховані відсотки за період з 02 серпня 2011 року до 10 листопада 2021 року в сумі 354546,58 грн, 72279,86 грн як три проценти за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 493746,60 за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів в сумі 145240,58 грн за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року, всього - 1410813,62 грн;

2. за договором від 27 грудня 2011 року № SAMDN5104, що був змінений на №SAMDN 6181 (№ рахунку НОМЕР_2) в сумі 39500 доларів США, відсотки за період з 28 вересня 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 25216,35 доларів США, 8275,52 доларів США як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 433850,46 грн, всього - 72991,87 доларів США та 433 850,46 грн;

3. за договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN 7585 в сумі 300000 грн, відсотки за період з 05 листопада 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 459816,60 грн, 62852,05 грн як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати за період з17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 в сумі 429344,87 грн, пеня за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопад 2021 року в сумі 126296,16, всього - 1378309,56 грн;

4. за договором від 08 листопада 2013 року №SAMDN3304, що переведено на картку № НОМЕР_1 в сумі 325000 грн, 68089,73 грн як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 465123,61 грн за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеня за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 136820,84 грн, всього - 995034,18 грн. (а.с.77-78).

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 18 липня 2022 року позовні вимоги задовольнив частково.

Вирішив стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу від 02 серпня 2011 року №SAMDN6436 вклад в сумі 345000 гривень, проценти за період з 02 серпня 2011 року до 02 серпня 2021 року в сумі 345189 гривень 04 копійки, проценти за період з 03 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 6 (шість) гривень 71 копійку, 1645 гривень 12 копійок як три проценти річних та 6211 гривень 76 копійок інфляційних втрат.

За договором від 27 грудня 2011 року № SAMDN 2420, що був змінений на №SAMDN 6181 (№ рахунку НОМЕР_2) вклад в сумі 39500 доларів США, проценти за період з 27 грудня 2011 року до 27 березня 2012 року в сумі 746 доларів США 71 цент, проценти за період з 28 березня 2012 року до 27 вересня 2021 року в сумі 26278 доларів США 86 центів, за період з 28 вересня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 17 центів США, та 64 долари США 41 цент як три проценти річних.

За договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN 7585 вклад в сумі 300 000 гривень, проценти за період з 05 листопада 2012 року до 05 серпня 2021 року в сумі 446424 гривні 65 копійок, проценти за період з 06 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 5 гривень 67 копійок, 1779 гривень 16 копійок як три проценти річних та 6717 гривень 87 копійок інфляційних втрат.

За договором від 08 листопада 2013 року №SAMDN3304, кошти за яким переведено на картку № НОМЕР_1 вклад в сумі 325000 гривень, 774 гривні 65 копійок як три проценти річних та 2925 гривень інфляційних втрат.

Зазначені суми коштів підлягають стягненню з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь позивача з відрахуванням податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 11 350 гривень.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, банк не є належним відповідачем за вимогами позивача, оскільки борг переведено на ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон", про що вказано у відзиві на позовну заяву.

Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі щодо договорів № SAMDN5104 та №SAMDN3304, оскільки відсутній предмет спору.

Вказує, що з інформації, яка наявна в Банку, вбачається, що договір №SAMDN5104 від 27 грудня 2011 року (№ рахунку НОМЕР_3) розірваний позивачем 28.09.2012 року. Кошти у сумі 39 500.00 USD переведено на вклад SAMDN6181 (№ рахунку НОМЕР_2).

З інформації, яка наявна в Банку, вбачається, що Договір №SAMDN3304 від 08 листопада 2013 року (№ рахунку НОМЕР_4) розірваний позивачем 10 лютого 2014 року. Кошти у сумі 325 008.90 UAH переведено на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до пункту 3 зазначеного Договору.

Вказує, що спірні Договори № SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року та №SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року розірвано з 11 жовтня 2021 року та нарахування відсотків на вклад за період після дати розірвання договору неможливе.

Вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та здійснив розрахунок 3% річних, виходячи із суми тіла депозиту та відсотків, при цьому позивач здійснив розрахунок трьох процентів річних, виходячи із розміру тіла депозиту.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року в частині задоволених позовних вимог по договорам №SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року, №SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Закрити провадження у частині позовних вимог відносно стягнення коштів за договорами №SAMDN5104 та №SAMDN3304 з огляду на відсутність предмету спору.

В судовому засіданні представник відповідача Кобзар Ю.Б. підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, в ній викладених.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача , розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 02 серпня 2011 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN6436, відповідно до умов якого позивач передав банку кошти в сумі 345 000 грн, зі сплатою 10% річних строком на 3 місяці з послідуючою пролонгацією на той самий строк (а.с.6).

Відповідно до пункту 7 цього Договору сторони мають право достроково розірвати цей договір згідно умов діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта до спливу мінімального строку вкладу ( див. п.1 цього договору) з дати початку продовження строку вкладу, клієнту повертається сума вкладу та сплачуються проценти, нараховані по ставці вкладу "до запитання" за фактичний строк користування вкладом. При запитуванні вкладу після закінчення мінімального строку вкладу ( див. п.1 цього договору) з дати початку продовження строку вкладу, клієнту повертається сума вкладу і виплачуються проценти, нараховані, виходячи із діючої процентної ставки по вкладу, помноженої на коефіцієнт 0,5.

27 грудня 2011 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN5104 в сумі 39 500 доларів США зі сплатою 7% річних строком на 3 місяці з послідуючою пролонгацією на той самий строк. Додатковою угодою від 27 грудня 2011 року банк збільшив процентну ставку на 0,5% строком до 27 березня 2012 року (а.с.7)

05 листопада 2012 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN7585 в сумі 300 000 грн зі сплатою 17% річних на строк 3 місяці з послідуючою пролонгацією на той самий строк (а.с.10).

08 листопада 2013 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN3304, кошти за яким переведено на картку № НОМЕР_1 в сумі 325 000 грн зі сплатою 16% річних на строк 3 місці з послідуючою пролонгацією на той самий строк (а.с.12).

З даних заяви позивача від 10 жовтня 2021 року, направленої на адресу відповідача, установлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів, повернення суми вкладів та виплати процентів відповідно до умов договорів за фактичний строк користування вкладом (а.с.15).

12 жовтня 2021 року листом № 20.1.0.0.0/7-211011/12673 відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення його вимог (а.с. 16).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що банк не виконав свій обов`язок, який ґрунтується на законі та договорі про повернення вкладнику суми вкладу та нарахованих процентів.

В частині відмови вимоги про стягнення пені в розмірі 42 % відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд першої інстанції вказав, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Тому у цьому випадку відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення пені.

Щодо задоволення частково вимоги про стягнення 3% річних, суд першої інстанції зробив висновок, що договори банківського вкладу уважаються розірваними з 13 жовтня 2021 року-день отримання банком заяви позивача про розірвання договорів банківського вкладу, плюс 2 банківські дні, тому лише з цієї дати у позивача виникає право на отримання 3% річних та інфляційних втрат відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України щодо невиплати основних сум вкладів за договорами, оскільки прострочення виконання зобов`язань за договорами банківського вкладу почалося з дати розірвання договорів.

Відхиливши доводи АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» в частині належного відповідача у справі, суд першої інстанції зазначив, що відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та закриття його відділення не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку, слід дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення з банку на користь позивача суми вкладів.

Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

В частині доводів апеляційної скарги щодо заміни боржника у зобов`язанні, та у цій справі пред`явлення позову до неналежного відповідача, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Зміст статті 520 ЦК України зазначає, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, особа, третя особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор запропонував здійснити заміну боржника. В будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: а) боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; б) третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; в) кредитор надав згоду на заміну боржника. Відсутність згоди хоча б однієї із сторін не дає підстав для заміни боржника.

Окрім того, згідно із статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Для кредитора має суттєве значення особа боржника, оскільки від цього залежить забезпечення зобов`язання такими критеріями, як платоспроможність, добросовісність та надійність контрагента.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначена у статті 521 ЦК України, відповідно до якої форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що договір між сторонами укладено у письмовій формі, який містить умови про їх двостороннє волевиявлення, передбачені статтею 205 ЦК України положення про мовчазну згоду не застосовні до правовідносин сторін у цій справі, правочин щодо заміни кредитора також має бути укладено у письмовій формі, відтак у цій справі вимоги пред`явлено до належного відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги про закриття провадження у справі за договорами №SAMDN5104 та №SAMDN3304, апеляційний суд зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що договір банківського вкладу №SAMDN5104 був змінений на №SAMDN6181.

22 лютого 2022 року позивачем подано заяву про зменшення та уточнення позовних вимоги, у якій він вказав, що оскільки кошти за договором № SAMDN5104 були переведені на картковий рахунок, тому відсутні підстави для стягнення боргу за цим договором.

Кошти за договором №SAMDN3304 переведено на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав ті рахунки, на які були переведені грошові кошти, що були внесені позивачем згідно договорів банківського вкладу №SAMDN5104 та №SAMDN3304, відтак доводи скаржника щодо наявності підстав для закриття провадження у справи в цій частині є помилковими.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що Договори № SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року та №SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року розірвано з 11 жовтня 2021 року та нарахування процентів на вклад за період після дати розірвання договору неможливе, є помилковими та відхиляються колегією суддів, оскільки суд правильно установив дату розірвання договорів 13 жовтня 2021 року та після розірвання договорів застосував положення статті 625 ЦК України, а не нарахування процентів згідно умов договору.

За договором від 02 серпня 2011 року №SAMDN6436 позивач просив стягнути: вклад в сумі 345 000 грн, нараховані відсотки за період з 02 серпня 2011 року до 10 листопада 2021 року в сумі 354 546,58 грн, 72 279,86 грн як три проценти за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 493 746,60 за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів в сумі 145240,58 грн за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року, всього - 1 410 813,62 грн.

Судом першої інстанції в цій частині позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути вклад в сумі 345 000 гривень, проценти за період з 02 серпня 2011 року до 02 серпня 2021 року в сумі 345 189 гривень 04 копійки, проценти за період з 03 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 6 (шість) гривень 71 копійку, 1 645 гривень 12 копійок як три проценти річних та 6 211 гривень 76 копійок інфляційних втрат.

Згідно позовних вимог в частині застосування статті 625 ЦК України, позивачем обраховано такі виплати, виходячи із розміру тіла депозиту, проте суд першої інстанції помилково здійснив нарахування, виходячи із суми тіла депозиту та відсотків.

Відтак, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та уважає, що за вказаним договором згідно статті 625 ЦК України за визначений судом період з розрахунку тіла кредиту 345 000, 00 грн підлягає стягненню 3% річних - 822,33 грн, інфляційні втрати - 3 105,00 грн.

За договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN 7585 суд вирішено стягнути вклад в сумі 300 000 гривень, проценти за період з 05 листопада 2012 року до 05 серпня 2021 року в сумі 446 424 гривні 65 копійок, проценти за період з 06 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 5 гривень 67 копійок, 1 779 гривень 16 копійок як три проценти річних та 6 717 гривень 87 копійок інфляційних втрат.

Із вказаних вище аналогічних підстав за цим договором згідно статті 625 ЦК України за визначений судом період з розрахунку тіла кредиту 300 000, 00 грн підлягає стягненню 3% річних - 715,07 грн, інфляційні втрати - 2 700,00 грн.

За договором від 08 листопада 2013 року №SAMDN3304, кошти за яким переведено на картку № НОМЕР_1 суд вирів стягнути вклад в сумі 325 000 гривень, 774 гривні 65 копійок як три проценти річних та 2 925 гривень інфляційних втрат, правильно здійснивши розрахунок вказаних сум.

За договором від 27 грудня 2011 року № SAMDN 2420, що був змінений на №SAMDN 6181 (№ рахунку НОМЕР_2) суд вирішив стягнути: вклад в сумі 39 500 доларів США, проценти за період з 27 грудня 2011 року до 27 березня 2012 року в сумі 746 доларів США 71 цент, проценти за період з 28 березня 2012 року до 27 вересня 2021 року в сумі 26 278 доларів США 86 центів, за період з 28 вересня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 17 центів США, та 64 долари США 41 цент як три проценти річних.

Вирішуючи вимоги про нарахування за статтею 625 ЦК України за цим договором суд виходив із суми 27025,74 доларів США, проте сума вкладу становить 39500 доларів США, разом з тим , в цій частині рішення суду не оскаржується, відтак апеляційний суд не здійснює перерахунок.

В іншому судове рішення в оскарженій частині ухвалено з дотриманням норм процесуального права, норма матеріального права застосовано вірно, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів робить висновок про часткове задоволення апеляційної скарги скасування рішення суду в частині стягнення за договором банківського вкладу №SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року в сумі 1 645 гривень 12 копійок як три проценти річних та 6 211 гривень 76 копійок інфляційних втрат; за договором банківського вкладу №SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року в сумі 1 779 гривень 16 копійок як три проценти річних та 6 717 гривень 87 копійок інфляційних втрат; ухвалення в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 за договором 02 серпня 2011 року №SAMDN6436 - 3% річних - 822,33 гривень , інфляційні втрати - 3 105,00 гривень ; за договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN7585 стягнути 3% річних - 715,07 гривень, інфляційні втрати - 2 700,00 гривень.

В іншій частині підстав для скасування судового рішення в оскарженій частині немає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року в оскарженій частині щодо позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року в сумі 1 645 гривень 12 копійок як три проценти річних та 6 211 гривень 76 копійок інфляційних втрат; за договором банківського вкладу №SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року в сумі 1 779 гривень 16 копійок як три проценти річних та 6 717 гривень 87 копійок інфляційних втрат - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 :

- за договором 02 серпня 2011 року №SAMDN6436 - 3% річних - 822,33 гривень , інфляційні втрати - 3 105,00 гривень ;

- за договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN7585 стягнути 3% річних - 715,07 гривень, інфляційні втрати - 2 700,00 гривень.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова