КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9972/2022
справа №753/3918/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Українська геологічна компанія" на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шаповалової К.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Українська геологічна компанія" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач працював на посаді заступника генерального директора у ДП "Українська геологічна компанія" з 14 серпня 2020 року.

Наказом від 15 березня 2022 року №32 звільнений за частиною 1 статті 40 КЗпП України. Вказує, що 06 квітня 2022 року ознайомлений з копією наказу про звільнення, трудова книжка до цього часу не видана.

Уважає наказ про звільнення незаконним.

Вказує, що наказ винесений в.о. Генерального директора ДП "Українська геологічна компанія" з перевищенням наданих йому згідно Статуту державного підприємства повноважень.

Вказує, що відповідно до пункту 8.7.7 Статуту ДП "Українська геологічна компанія" Генеральний директор підприємства приймає рішення про призначення та звільнення заступників Генерального директора підприємства за погодженням Уповноваженого органу управління, проте такого погодження не відбулось.

Додатково вказує, що з 25 лютого 2022 року перебував у лавах добровольців територіальної оборони і виконував завдання по захисту Батьківщини від збройного нападу росії.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати пункт 1 наказу від 15 березня 2022 року №63 Державного підприємства "Українська геологічна компанія" щодо звільнення ОСОБА_1 з підстав його незаконності.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника генерального директора в ДП "Українська геологічна компанія".

Стягнути з Державного підприємства "Українська геологічна компанія" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 березня 2022 року до дня поновлення на роботі.

Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 11 липня 2022 року позов задовольнив.

Визнав незаконним та скасував пункт 1 наказу від 15 березня 2022 року № 32 Державного підприємства «Українська геологічна компанія» про звільнення ОСОБА_1 , заступника генерального директора з 15 березня 2022 року у зв`язку зі зміною організаційної структури підприємства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновив ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора Державного підприємства «Українська геологічна компанія» з 15 березня 2022 року.

Стягнув з Державного підприємства «Українська геологічна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 112277,76 грн (без утримання податку і інших обов`язкових платежів) та судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Стягнув з Державного підприємства «Українська геологічна компанія» на користь Держави судовий збір в розмірі 1122,78 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ДП "Українська геологічна компанія" подано апеляційну скаргу. Уважає рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування всіх обставин у справі.

Зазначає, що позивач надав до суду контракт добровольця територіальної оборони від 23 березня 2022 року, при цьому звільнення позивача відбулося раніше, а саме 15 березня 2022 року. Тобто на момент звільнення позивач не був учасником територіальної оборони.

Зазначає, що позивачем надано документ під назвою "Посвідчення учасника Пристоличної територіальної оборони" від 25 лютого 2022 року, підписаний сільським головою села Щасливе Бориспільського району Київської області. Разом з цим, з посиланням на пункт 27 Постанови Кабінету міністрів України від 29 грудня 2021 року №1449 та пункт 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про основи національного спротиву" вказує, що посвідчення учасника територіальної оборони видається головою районної державної адміністрації або військово-цивільної адміністрації на підставі контракту. Зважаючи на викладене, вказує, що документ, виданий раніше ніж укладений контракт, а також виданий не уповноваженою особою.

Вказує, що суд з власної ініціативи обрав та в нарадчій кімнаті розглянув ще один, додатковий довід, якого не було в позовній заяві. В порушення статті 13 ЦПК України суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що відповідач не запропонував позивачу посаду директора з розвитку. Зазначає, що зазначена посада не була запропонована позивачу з огляду на те, що вона запропонована комерційному директору, який в свою чергу погодився та був призначений на неї.

Вказує, що суд не може втручатись в обрані позивачем підстави позову.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

19 жовтня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Федоркова В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною.

Вказує, що скаржник в апеляційній скарзі намагається довести відсутність у позивача статусу учасника територіальної оборони.

На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що 24 лютого 2022 року розпочалася війна, внаслідок чого облік громадян України, які масово вступали до складу добровольчих формувань, та набір вівся за спрощеним порядком через воєнний стан в Україні. В лютому 2022 року не було контрактів добровольця територіальної оборони, які почали застосовувати лише після затвердження його форми наказом Міністерства оборони України №84 від 07 березня 2022 pоку, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 березня 2022 року за №307/37643. Тобто, до того статус громадян, які зараховані до складу добровольчих формувань територіальних громад, визначався лише статтями 3, 9, 24 Закону України «Про основи національного спротиву». Керуючись ним, кожна територіальна громада згуртовувала для захисту та оборони свої підрозділи з свідомих громадян, здатних надати опір ворогу.

Черга до підписання контракту, затвердженого Міноборони, після його офіційного оприлюднення, роздрукування та належного погодження, у позивача дійшла лише 25 березня 2022 pоку, однак фактично учасником добровольчого формування тероборони Пристоличної територіальної громади №1 він став з першого дня - 25 лютого 2022 року. Зазначене підтверджено наданими позивачем суду доказами: посвідченням та довідкою командира підрозділу тероборони.

Проте скаржник звільнив позивача під час перебування його у лавах бійців територіальної оборони з роботи з 15 березня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі заявлених вимог та захисту вказує, що такі твердження суперечать висновкам Постанови Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17.

Вказує, що посилання в апеляційній скарзі на те, що вакантна посада запропонована іншому скороченому працівнику, не спростовує порушення процедури звільнення, а лише її підтверджує.

Зазначає, що попередній розмір судових витрат позивача, пов`язаний із розглядом справи у суді апеляційної інстанції становить 4500,00 грн.

В судовому засіданні 17 листопада 2022 року представник відповідача Капля О.М. підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник Федорков В.І. в судовому засіданні 17 листопада 2022 року проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 05 грудня 2022 року сторони не з`явились, позивач та його представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що частково було дотримано вимоги закону щодо звільнення позивача, а саме: дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, займану позивачем посаду було вилучено із штатного розпису, відповідачем у встановлений строк повідомлено позивача про скорочення штату та про майбутнє звільнення.

Щодо відсутності згоди уповноваженого органу на звільнення позивача з посади, суд вказав, що оскільки уповноважений орган Державна служба геології та надр України надіслала лист, яким погодила проект організаційної структури підприємства, згідно якого відсутня посада, яку обіймав позивач, тому слід уважати про погодження скорочення вказаної посади Державною службою геології та надр України.

В той же час суд вказав, що відповідачем не було виконано приписи чинного законодавства України щодо пропозиції позивачу всіх вакантних посад, з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи, які були на підприємстві на момент попередження позивача і до моменту звільнення, а тому суд дійшов висновку про те, що звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України проведено із порушенням встановленої процедури, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Установлено, наказом №107-к від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 14 серпня 2020 року на посаду заступника генерального директора адміністративно-управлінського персоналу ДП "Українська геологічна компанія" з окладом 14800,00 грн (а.с.6).

З даних наказу №01 від 10 січня 2022 року встановлено, що з метою встановлення адміністративної підпорядкованості підрозділів і посадових осіб у підприємстві, подальшої реорганізації структури підприємства, організаційного забезпечення безумовного виконання планових завдань 2022 року, 15 березня 2022 року скорочено і виведено із штатного розпису ДП "Українська геологічна компанія" ряд посад та професій, серед яких посада позивача (а.с.38).

11 січня 2022 року ОСОБА_1 ознайомлено із вказаним наказом (а.с.39).

Повідомленням №01 від 10 січня 2022 року ОСОБА_1 запропоновано перелік вакантних посад станом на 01 січня 2022 року, на які можливе переведення (а.с.40).

З даних посвідчення учасника Пристоличної територіальної оборони № НОМЕР_1 , виданого сільським головою ОСОБА_4 25 лютого 2022 року, встановлено, що воно видане на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с.15).

З даних наказу №32 від 15 березня 2022 року "Про звільнення працівників", виданого в.о. генерального директора ДП "Українська геологічна компанія", установлено, що заступника генерального директора - ОСОБА_1 , звільнено у зв`язку зі зміною організаційної структури підприємства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.7).

04 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. генерального директора ДП "Українська геологічна компанія" із службовою запискою, у якій повідомив, що 24 березня 2022 року він отримав на електронну адресу лист в.о. генерального директора ДП "Українська геологічна компанія" щодо скорочення посади позивача з 15 березня 2022 року. Також у цій же записці позивач висловив свою незгоду із наказом про звільнення, вказавши, що такий суперечить чинному законодавству (а.с.16).

07 квітня 2022 року позивач звернувся до відповідача із скаргою на незаконне звільнення, у якій вимагав розглянути її та скасувати наказ про звільнення (а.с.17).

08 квітня 2022 року ДП "Українська геологічна компанія" листом №111-22/ДП повідомило ОСОБА_1 про залишення його скарги без розгляду (а.с.18-20).

З даних роздруківки про нарахування заробітної плати встановлено, що за період січень 2022 року - березень 2022 року ОСОБА_1 нараховано 68 771,84 гривень (а.с.21).

З даних довідки №02-16/1377 від 16 травня 2022 року, виданої сільським головою Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області та командиром добровольчого формування Пристоличної територіальної громади НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 був задіяний в складі добровольчого формування Пристоличної територіальної громади НОМЕР_3 у складі Окремого батальйону ТрО Бориспільського району з 25 лютого 2022 року по теперішній час (а.с.63).

З даних контракту добровольця територіальної оборони, укладеного між командиром добровольчого формування Пристоличної територіальної громади НОМЕР_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 установлено, що контракт набрав чинності 23 березня 2022 року (а.с.65).

Вирішуючи спір, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що позивачу не запропоновано посаду директора з розвитку.

Звертаючись до суду з позовними вимоги, позивач вказував як підстави незаконного звільнення те, що наказ винесений в.о. Генерального директора ДП "Українська геологічна компанія" з перевищенням наданих йому згідно Статуту державного підприємства повноважень, а також те, що з 25 лютого 2022 року перебував у лавах добровольців територіальної оборони і виконував завдання по захисту Батьківщини від збройного нападу росії.

Оскільки позивачем не заявлялось як підстава позовних вимог відсутність пропозиції щодо посади директора з розвитку, позивач не вказував на таке порушення та така обставина не була предметом обговорення та дослідження при розгляді справи в суді першої інстанції, суд першої інстанції помилково уважав цей факт встановленим та задовольнив позовні вимоги з цих підстав.

Щодо доводів позовної заяви про застосування до позивача положень статті 119 КЗпП України, колегія суддів вказує на таке.

Статтею 119 Кодексу законів про працю України визначено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, не поширюються на осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, а в частині збереження місця роботи, посади - також на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився.

Згідно частини 3 статті 9 Закону України "Про основи національного спротиву" до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих формувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. На громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Згідно статті 24 цього Закону соціальний і правовий захист військовослужбовців, які беруть участь у заходах підготовки та виконанні завдань територіальної оборони, здійснюється згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". На військовослужбовців, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". На членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Разом з тим, установлено, що контракт добровольця територіальної оборони, укладений між командиром добровольчого формування Пристоличної територіальної громади НОМЕР_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , набрав чинності 23 березня 2022 року.

Відтак відсутні підстави для застосування положень статті 119 КЗпП України, ураховуючи, що позивач був звільнений з посади 15 березня 2022 року.

Разом з тим, колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині погодження Державною службою геології та надр України проекту організаційної структури ДП «Українська геологічна компанія» звільнення з посади заступника Генерального директора ОСОБА_1 .

З даних Статуту Державного підприємства "Українська геологічна компанія", затвердженого наказом Державної служби геології та надр України № 927 від 30 листопада 2021 року встановлено таке.

Відповідно до пункту 8.7.4 Генеральний директор підприємства формує адміністрацію підприємства.

Пунктом 8.7.7 визначено, що Генеральний директор підприємства приймає рішення про призначення та звільнення заступників Генерального директора Підприємства за погодженням Уповноваженого органу управління.

Пунктом 8.8.6 встановлено, що Генеральний директор зобов`язаний попередньо погоджувати з уповноваженим органом управління приймання рішень про призначення на посаду та звільнення з посади заступників Генерального директора Підприємства, головного геолога, головного бухгалтера та начальника фінансово-економічного відділу.

Пунктом 9.17 визначено, що Уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань погоджує призначення на посаду та звільнення з посади, заступників Генерального директора Підприємства, головного геолога, головного бухгалтера та начальника фінансово-економічного відділу.

Таким чином установлено, що Статутом ДП «Українська геологічна компанія», який закріплює основні положення діяльності підприємства та визначає межі спеціальної правоздатності підприємства як юридичної особи, унормовано звільнення з посаді, зокрема, заступника Генерального директора виключно за попереднім погодженням з уповноваженим органом управління.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що погодження Державною службою геології та надр України проекту організаційної структури ДП «Українська геологічна компанія» є погодженням на звільнення з посади заступника Генерального директора, колегія суддів уважає помилковим.

Апеляційний суд уважає, що статутом підприємства визначено попереднє погодження з уповноваженим органом звільнення з посади, в цьому випадку, заступника Генерального директора, тобто конкретного працівника, який обіймає визначену посаду. Відтак погодження змін до організаційної структури, зокрема і з виключенням із штатного розпису цієї посади, не може уважатися попереднім погодженням на звільнення особи, яка займає цю посаду.

Зазначене є самостійною та достатньою підставою для визнання звільнення позивача таким, що відбулось з порушенням чинного законодавства, та відповідно поновлення позивача на посаді.

Суд першої інстанції правильно вирішивши спір по суді, навів помилкові мотиви для задоволення позовних вимог.

Відтак апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу Державного підприємства "Українська геологічна компанія" слід задовольнити частково, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, а також у зв`язку із апеляційним переглядом відповідно до статей 141, 382 ЦПК України немає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Українська геологічна компанія" задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова