Номер провадження 2/243/1442/2022
Номер справи 243/2820/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Добродум Д.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадженняу судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 "Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області" від 10.05.2022 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

вимоги позивача: про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати,

учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача Листопад С.О. ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1.06.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду із позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати (з урахуванням уточнення від 17.10.2022).

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті залишилася спадщина у виді невиплачених страхових виплат. Спадкодавець ОСОБА_4 отримувала страхові виплати у зв`язку з частковою втратою працездатності, перебувала на обліку та отримувала щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

З липня 2016 ОСОБА_4 припинено нарахування та виплату страхових виплат згідно рішення комісії УТСЗН.

Посилаючись на те, що позивач (як донька спадкодавця) є спадкоємцем, має право на отримання невиплаченої за життя її матері страхової виплати за період з 01 липня 2016 по 29.05.2019, з огляду на положення ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", ст.ст. 1227, 1218, 1216 ЦК України, просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві щомісячні страхові виплати ОСОБА_4 з 01.07.2016 по 29.05.2019.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені за змістом позовної заяви.

2. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги він вважає безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що ОСОБА_4 перебувала на обліку як потерпіла на виробництві у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області, що знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. ОСОБА_4 отримувала виплату раніше призначеної щомісячної страхової виплати, як внутрішньо переміщеній особі з вересня 2014 року по червень 2016 року включно. У червні 2016 року Бахмутським міським відділенням отримано витяг з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради про припинення соціальних виплат ОСОБА_4 , із встановленням факту відсутності особи за фактичним місцем проживання, у зв`язку з чим Бахмутським міським відділенням відповідно до пункту 6 частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999, ОСОБА_4 припинено виплати з 01.07.2016 року на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та знято з обліку. Означене рішення органу Фонду ОСОБА_4 не оскаржувалося.

Жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території. Із зазначеного слідує, що ОСОБА_4 з липня 2016 року по день її смерті перебувала на окупованій території (м. Горлівка Донецької області), де органи влади України, у тому числі робочі органи Фонду соціального страхування України, не здійснюють свої повноваження і не здійснила заходів, направлених на отримання страхових виплат, на які вона мала право.

Зауважуючи, що спадкодавець за життя не скористався своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат у спірному періоді, не звернувся до відділень із заявою та відповідним переліком документів про продовження страхових виплат, не звернувся до суду та не оскаржив постанову органу Фонду про припинення нарахування страхових виплат, тому спору між відповідачем та спадкодавцем з цього приводу не було, отже спадкоємець не набула право на отримання не нарахованих та невиплачених страхових виплат. Посилаючись на наведені обставини, відповідач у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача Листопад С.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3.Представник позивача адвокат Василенко О.М. надала заяву про розгляд справи без участі позивача.

4.Представник позивача адвокат Василенко О.М. надала клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

5.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 06.10.2022 позовну заяву було залишено без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків.

6.Ухвалою суду від 18.10.2022 провадження по справі відкрито, призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження, запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивачеві у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, зобов`язано Першу кам`янську державну нотаріальну контору надати на електронну адресу суду відомості щодо спадкоємця, який прийняв спадщину, та отриманого у спадщину майна (його найменування, опис, вартість), а також наявності заповіту / спадкового договору після смерті ОСОБА_4 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язано відповідача надати на електронну адресу суду відомості щодо розміру призначених, нарахованих та виплачених страхових виплат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01.06.2014 по травень 2019 помісячно, та копію рішення, на підставі якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , припинені страхові виплати з липня 2016.

7.Ухвалою суду від 08.11.2022 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

8.Ухвалою суду від 23.11.2022 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення відеоконференції з Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом.

9. ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

10. ОСОБА_5 29.06.1985 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на " ОСОБА_5 ".

11. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 88 років у м.Горлівка Донецької області.

12. 17.09.2019 до майна померлої ОСОБА_4 . Першою горлівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 64755276.

13. За відомостями Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, наданими у відповідь на запит державного нотаріуса від 03.10.2019, ОСОБА_4 перебувала на обліку у Калінінському міському відділенні Фонду соціального страхування України Донецької області у м.Горлівка по травень 2014. Страхові виплати були поновлені у Бахмутському міському відділенні УВД ФСС Донецької області з вересня 2014 по червень 2016, у липні 2015 було виплачено заборгованість за період з червня 2014 по серпень 2014. З липня 2016 страхові виплати були припинені згідно рішення комісії УТСЗН. Протягом періоду з 01.07.2016 і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не звернулася до відділень Фонду як внутрішньо переміщена особа за продовженням страхових виплат та не скористалася своїм правом на отримання належних їй сум страхових виплат.

14. За відомостями програмного забезпечення "Реєстр потерпілих", наданими управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на виконання ухвали суду, за період з липня 2016 по травень 2019 ОСОБА_4 страхові виплати не нараховувалися та не виплачувалися. Загальна сума страхових виплат ОСОБА_4 , що обліковуються з липня 2016 р. по травень 2019 р. складає 180970,48 грн.

15.Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.11.2022 наданої на запит суду, у спадковій справі № 64755276, заведеній Першою горлівською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) відомості щодо ОСОБА_4 відсутні.

V. Оцінка суду.

16.Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

17. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

18. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

19.Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

20.Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

21.Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

22.Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

23.Відповідно до статті 40 зазначеного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що "підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України". За змістом цієї постанови ВП ВС, проаналізувавши положення всіх нормативно-правових актів, якими врегульовано припинення страхових виплат, в тому числі Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" № 637 від 05.11.2014, "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 531 від 01.10.2014, та Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 (на які посилається представник відповідача за змістом відзиву), ВП ВС зазначила, що вказаними підзаконними нормативно-правовими актами встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам, та дійшла категоричного висновку, що ці підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, а відсутність довідки про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат.

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій Фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

24.Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, у постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 428/8648/20, від 01 червня 2022 року в справі № 428/3156/20, від 14 вересня 2022 в справі № 243/11095/20.

25.Як зазначається представником позивача за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву та письмових відомостей, наданих у відповідь на запити, спадкодавець ОСОБА_4 отримувала страхові виплати та перебувала на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області, а з серпня 2014 - у Бахмутському міському відділенні УВД ФСС Донецької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території.

26.Пунктом 1.5 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24 (який був чинним на момент припинення спадкодавцеві страхових виплат), визначено, що рішення про призначення (відмову у призначенні) страхових виплат оформлюється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах. Копію постанови про призначення (відмову у призначенні), перерахування, компенсацію, припинення та продовження страхових виплат і соціальних послуг потерпілим (членам їх сімей), відшкодування витрат на поховання у разі смерті потерпілого або про повернення зайво виплачених коштів тощо робочі органи виконавчої дирекції Фонду надсилають потерпілому або особам, які мають на це право (пункт 1.18 зазначеного Порядку).

27.Відповідне рішення Бахмутського міського відділення УВД ФСС Донецької області про припинення страхових виплат потерпілій ОСОБА_4 у червні 2016 (постанова) суду не надано, в той час як за змістом відзиву зазначено про надходження витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради про припинення соціальних виплат ОСОБА_4 , із встановленням факту відсутності особи за фактичним місцем проживання, у зв`язку з чим Бахмутським міським відділенням відповідно до пункту 6 частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-ХІV, ОСОБА_4 припинено виплати з 01.07.2016 року на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та знято з обліку.

28.Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

29. Відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

30. Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

31. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

32. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення призначених страхових виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

33. Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявила бажання поновити їй виплату страхових виплат та не зверталася з відповідною заявою до відповідача, тому страхові виплати не нараховувалися та не виплачувалися, отже не отримані з вини спадкодавця, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. Отже, страхові виплати спадкодавця у спірний період обліковувалися, однак не була виплачені, що також додатково підтверджується наявними відомостями стосовно суми таких нарахувань, наданими відповідачем на виконання ухвали суду.

34. Відповідачем відомостей нотаріусу про розмір нарахованих страхових виплат за період з липня 2016 по 29.05.2019 не надано, без чого нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

35. Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем з огляду на вимоги ст. 46 вищезазначеного Закону № 1105 та постанов Кабінету Міністрів України № 531, 595, 637, відомостей про розмір обліковуваних страхових виплат нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не надав, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається.

Крім того, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , а, отже, вона є такою, що прийняла спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

36. Отже, оскільки за життя мати позивачки недоотримала страхові виплати за період з 01.06.2016 по 29.05.2019, які увійшла до складу спадщини та є її майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а позивачка є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивачка як спадкоємець набула право на отримання цих сум.

37. За положеннями статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що: "кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 зазначено, що: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам".

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Отже, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у зв`язку із невиконанням відповідачем у свого обов`язку щодо виплати спадкоємцю померлого сум, що належали спадкодавцю і залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, тому саме такий спосіб захисту порушеного права позивача буде ефективним.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

38. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

39. Позивачем при зверненні до суду сплачено 992,4 грн. судового збору, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 321, 1216-1218, 1227 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані страхові виплати - задовольнити.

2. Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 41325231, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не виплачені належні ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхові виплати за період з 01.07.2016 по 29.05.2019.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 41325231, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992 грн. 40 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 06.12.2022 о 13-30 год.

Суддя Н.О.Дюміна