Справа № 444/1373/22
Провадження № 2/444/652/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 29 жовтня 2007 року по 23 травня 2017 року він перебував у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_6 . Згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року в справі №444/1789/15-ц ОСОБА_4 визначено сплату на користь відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 40% від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Наголошує, що питання щодо його участі в утриманні дітей в цьому позові він не ставить, оскільки розуміє, що це його діти і він повинен вживати заходи щодо їх утримання, тобто готовий добросовісно виконувати свій обов`язок по утриманні дітей. Зазначає, що до квітня 2021 року він офіційно працював та питань щодо сплати аліментів у повному розмірі в нього не виникало. Після звільнення з роботи виконавча служба почала стягувати з нього аліменти, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості. На даний час щомісячна сума до сплати становить 5096 грн. на обох дітей, що на сьогоднішній день є для нього непосильною сумою, оскільки враховуючи попередні карантинні обмеження в країні, а також воєнний стан в державі, він не може офіційно працевлаштуватись на роботу. Його мінливий дохід дає можливість сплачувати аліменти до 3000 грн. в місяць на обох дітей. Наголошує, що на даний час він щомісячно сплачує по 3000 грн. на дітей та намагається погасити заборгованість, яка виникає в нього при неповній сплаті аліментів. Таке зумовлено ще й тим, що він постійно вимушений позичати та віддавати гроші за заборгованість. На підставі викладеного, просить суд змінити спосіб стягнення з нього, ОСОБА_4 , на користь відповідача, ОСОБА_2 , аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із частки від доходу на тверду грошову суму. Визначити йому ОСОБА_4 , сплату на користь відповідача, ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1750.00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 27.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

16.08.2022 року представником відповідача на адресу суду подано відзив на позовну заяву, у яких проти позову заперечив та просить в такому відмовити, оскільки заявлені вимоги позивача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Так, позивач зазначає, що до квітня 2021 року офіційно працював на роботі та питань щодо сплати аліментів, в зв`язку з цим, у відповідача не виникало. Такими твердженнями позивач вводить суд в оману, оскільки до моменту, коли останній влаштувався на офіційну роботу, він взагалі не виконував зобов`язань по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах за період з серпня 2015 по березень 2018 року, копію якого долучаено до матеріалів справи. При цьому, станом на 22 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становила 56 252,17 грн. (п`ятдесят шість тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 17 копійок). Лише після працевлаштування та відповідно звернення стягнення на заробітну плату позивача в порядку примусового виконання рішення суду, заборгованість почала поступово зменшуватись. Тобто, добросовісне виконання зобов`язань по утриманню дітей, як стверджує позивач, є хибним та не відповідає дійсності. Звертаючись з позовом до суду, обставиною, що має значення для зменшення розміру аліментів, позивач зазначає те, що він через карантинні обмеження, а також воєнний стан в державі не може офіційно працевлаштуватись на роботу, а тому не має постійного заробітку. Так, варто зазначити, що з січня поточного року та по даний час, позивач перебуває на роботі у Польщі. Таким чином, запровадження в Україні воєнного стану жодним чином не могло вплинути на його матеріальний стан чи життєві обставини. Наголошує, що на відміну від його дітей, позивач перебуває в повній безпеці, та очевидно, повертатись в Україну до скасування воєнного стану наміру не має. Жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, які б свідчили про суттєве погіршення матеріального стану, стану здоров`я, чи виникнення інших непереборних обставин позивачем не надано. Наскільки відповідачу відомо, позивач аліменти нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших утриманців немає, він є працездатним, отримує значний дохід працюючи за кордоном, має рухоме та нерухоме майно, проблем зі здоров`ям не має. На думку відповідача, позивач не навів обставин щодо зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, чи інших випадків, передбачених СК України, для вирішення питання про зменшення розміру аліментів. Також позивач не надав жодних доказів значного погіршення матеріального становища або ж погіршення стану здоров`я, який би перешкоджав йому працювати та сплачувати аліменти. Позивач є працездатною особою, тому повинен забезпечувати належний рівень утримання малолітніх дітей та виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Крім цього, вважає, що існуючий розмір аліментів (встановлений рішенням суду) не є завищеним, а відповідає ст.182 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання дітей в сторону зменшення необгрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дітей та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дітей. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року у справі №444/1789/15-ц про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суттєво змінились обставини, які не дають йому змоги сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не доведено обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються, вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, внаслідок чого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача, у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Просить позов задоволити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні підтримали поданий відзив на позовну заяву. Просять у позовних вимогах позивача відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08.10.2015 року позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та стягувати такі в користь їхньої матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає АДРЕСА_2 , індивідуальний ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) в розмірі 40% від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 243,60 грн., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно свідоцтва про народження від 10.06.2008 року серія НОМЕР_3 ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що зроблено запис за № 56 та свідоцтва про народженння від 12.01.2015 року серія НОМЕР_4 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що зроблено запис № 02. Батьками дітей зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23.05.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що вбачається з копії такого.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах (ВП № 49059134) від 22.03.20218 року станом на 22.03.2018 року ОСОБА_4 заборгував по сплаті аліментів 56 252, 17 грн., що вбачається з копії такої довідки долученої відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Станом на 20.06.2022 року заборгованість ОСОБА_4 по сплаті адліментів стаговить 20441, 20 грн., що вбачається з копії довідки долученої позивачем до позовної заяви (а.с.17-18).

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охоронудитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 також зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до вимог ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років з:

- 1 січня 2022 року - 2618,00 гривень;

- 1 липня 2022 року- 2744,00 гривень;

- 1 грудня 2022 року - 2833,00 гривень.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, ОСОБА_4 просить суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08.10.2015 року із частки від доходу на тверду грошову суму. Визначити йому ОСОБА_4 , сплату на користь відповідача, ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1750.00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, позивач звертаючись до суду із позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів посилається на те, що до квітня 2021 року він офіційно працював та питань щодо сплати аліментів у повному розмірі в нього не виникало. Після звільнення з роботи виконавча служба почала стягувати з нього аліменти, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості. На даний час щомісячна сума до сплати становить 5096 грн. на обох дітей, що на сьогоднішній день є для нього непосильною сумою, оскільки враховуючи попередні карантинні обмеження в країні, а також воєнний стан в державі, він не може офіційно працевлаштуватись на роботу. Його мінливий дохід дає можливість сплачувати аліменти до 3000 грн. в місяць на обох дітей.

Так, з аналізу статті 192 СК України вбачається, що при вирішенні питання про зміну чи зменшення розміру аліментів суд повинен з`ясовувати чи змінився сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08.10.2015 року у справі № 444/1789/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 40% від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей сімейний стан позивача не зазнав змін.

Покликаючись у позовній заяві на те, що у позивача відсутній дохід для сплати аліментів та він не може офіційно працевлаштуватись на роботу через карантинні обмеження та воєнний станне можуть бути взяті до уваги судом як належні та допустимі докази на обґрунтування заявлених позивачем обставин, оскільки спростовуються частковим погашенням такої заборгованості.

В матеріалах справи також відсутні і будь-які відомості на підтвердження погіршення у позивача майнового стану з часу ухвалення рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08.10.2015 року про стягнення з нього аліментів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено погіршення його майнового стану, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відтак, суд приходить до переконання, що призначений рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08.10.2015 року розмір аліментів відповідає вимогам встановленим ст. 183 СК України і зменшення такого розміру аліментів на його неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 без належного підтвердження погіршення матеріального становища позивача суперечитиме інтересам дітей.

Відсутність у позивача стабільного заробітку не звільняє його від обов`язку утримання дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не звільнений від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 при цьому обставини, на які позивач покликається як на підстави зміни розміру аліментів мали місце станом і на день присудження аліментів, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статтею 23, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_4 про зміну способу стягнення з нього на користь відповідача, ОСОБА_2 , аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із частки від доходу на тверду грошову суму - відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_4 про визначення йому сплату на користь відповідача, ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1750.00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття -відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_2 в його користь судові витрати сплачені ним при подачі позовної заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26.08.2022 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.