справа № 753/5256/18
головуючий у суді І інстанції Миколаєць І.Ю.
провадження № 22-ц/824/966/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Герасимова Петра Олександровича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 75 306 грн 91 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500444441, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 грн.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500444441 від 26 грудня 2013 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача.

Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 75 306 грн 91 коп.

Після відступлення права вимоги, відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500444441 від 26 грудня 2013 року у розмірі 75 306 грн 91 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року задоволено позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 500444441 від 26 грудня 2013 року у розмірі 75 306 грн 91 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що між ПАТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір, на виконання цього договору банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 30 000 грн зі сплатою відсотків на умовах договору, відповідач умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує. З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 75 306 грн 91 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Герасимов П.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Апеляційна скарга мотивована тим, що обставин, що мають значення для справи, не були з`ясовані судом першої інстанції, а саме.

Відповідач стверджує, що 26 грудня 2013 року він не укладав кредитний договір № 500444441 з ПАТ «Альфа Банк» та відповідно жодних підписів у ньому не ставив, грошових коштів за кредитним договором не отримував. З цього приводу пояснив, що у листопаді 2013 року у місті Києві, при невідомих йому обставинах відповідач втратив свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який був виданий йому 04 червня 1997 року Луцьким МУУМВС України у Волинській області, а також довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 , яка знаходилась у паспорті (копія старого паспорту громадянина України, який було втрачено додається).

З цього приводу, відповідач відразу до поліції не звертався так, як вважав, що паспорт перебуває у квартирі, і його треба ретельно шукати. Тривалий час паспорт не був потрібен відповідачу, а тому лише у серпні 2015 року відповідач звернувся із заявою про втрату паспорта громадянина України.

05 вересня 2015 року в Шевченківському РВ ГУ ДМС України у місті Києві отримав новий паспорт серії НОМЕР_3 (копія нового паспорту додається).

Відповідач і не підозрював, що хтось скористався його паспортом для вчинення незаконних дій, жодних кредитів у ПАТ «Альфа Банк» відповідач не отримував, кредитний договір № 500444441 від 26 грудня 2013 року не підписував.

При ознайомленні з матеріалами справи було встановлено, що на аркуші 9-10 міститься копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , проте фотокартка у ньому замінена, і на фото зображена інша особа, яку відповідач не знає і ніколи не бачив.

Вказана обставина підтверджується копією цього самого паспорту (який було втрачено) із фотокарткою справжнього ОСОБА_1 .

Окрім цього, як вбачається із підробленого паспорту на ім`я відповідача у ньому проставлена відмітка про його реєстрацію у АДРЕСА_1 , що також не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 10 вересня 2002 року по 17 серпня 2016 року.

Відповідно з 17 серпня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки ОСОБА_1 не підписував кредитний договір № 500444441 від 26 грудня 2013 року з ПАТ «Альфа Банк», вказане свідчить про невідповідність договору вимогам закону, відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору, на недодержання його форми, та на те, що договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Тому такий, договір підлягає визнанню недійсним як такий, що не відповідає вимогам частин 1-5 статті 203 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 його не підписував, а в рамках цієї справи дає підстави суду для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню та оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції. Отже, новими обставинами, які підлягають встановленню є факт того, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір № 500444441 від 26 грудня 2013 року з ПАТ «Альфа Банк», що свідчить про невідповідність договору вимогам закону, відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору, та не отримання ним грошових коштів.

Позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, подав відзив на апеляційну скаргу, де заперечив проти її задоволення з посиланням на Положення про паспорт громадянина України, Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Апелянт не надав жодних доказів, а саме звернення до відповідних органів з заявою про втрату паспорта та ІНН, копію постанови про порушення або відмову у порушенні кримінальної справи за заявою особи до органів внутрішніх справ про викрадення паспорта та ІНН саме в той період, який зазначив в апеляційній скарзі та будь-яких доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Позивач звертає увагу на те, що при укладанні кредитного договору відповідач надав належним чином засвідчену довідку про доходи, разом з тим відповідач, не надаючи доказів про те коли саме було втрачено паспорт, майже два роки жив без паспорта, але надаючи копію паспорта виданого 05 вересня 2015 року, - викликає сумнів щодо втрати відповідачем паспорта до моменту укладання кредитного договору.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Герасимов П.О. заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не підписував 26 грудня 2013 року кредитний договір № 500444441 з ПАТ «Альфа Банк», що свідчить про невідповідність договору вимогам закону, відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору та не отримання ним грошових коштів. Вказані обставини можуть бути встановлені шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу та проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у справі поновлено апеляційне провадження, оскільки до апеляційного суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку про таке.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції, поштова кореспонденція Святошинського районного суду міста Києва, яка направлялась ОСОБА_1 повернулась без вручення, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 49-50, 62-63).

Таким чином, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Герасимова П.О. підлягає задоволенню, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») обґрунтовувало свої позовні вимоги тим, 26 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500444441.

Відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 30 000 грн, строком до 27 грудня 2016 року зі сплатою 0,1 % річних (п.п.2.1., 2.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.4 кредит надається позичальнику для власних потреб шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника, відкритий у ПАТ «Альфа Банк».

Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором відповідно до п.п. 2.5.-2.7. та додатку №1 до договору (а.с. 6-8).

Після відступлення права вимоги на підставі договорів факторингу між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», а потім між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 75 306 грн 91 коп.

На виконання договорів відступлення права вимоги, 19 жовтня 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 15).

24 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу відповідача направив повідомлення про порядок погашення заборгованості та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с. 16). Проте, відповідач кредит та відсотки за кредитним договором у повному обсязі не сплачує.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частиною 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

Системний аналіз наведених положень цивільного законодавства дає підстави вважати, що при укладенні кредитного договору кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту, й несе зобов`язання із своєчасного його повернення та сплати процентів.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальника покладений обов`язок довести своєчасне повернення грошових коштів відповідно до умов кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладання кредитного договору та видачі банком кредитних коштів позичальнику у розмірі 30 000 грн, позивачем надано копії таких документів:

анкета-заява на отримання ОСОБА_1 кредиту від 25 грудня 2013 року на ім`я ПАТ «Альфа Банк» (а.с.4);

анкета-заява про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Кредит готівкою»/ «Кредит готівкою»/ «Партнерський»/ «Моментальні гроші» та продукту «Відновлювальна кредитна лінія» від 26 грудня 2013 року на ім`я ПАТ «Альфа Банк» (а.с.5);

кредитний договір № 50044444 від 26 грудня 2013 року, укладений ПАТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 , та додаток №1 до нього (а.с. 6,7);

договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів від 26 грудня 2013 року, укладеного ПАТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 (а.с. 8);

копії сторінок паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, засвідчені підписом ОСОБА_1 (а.с. 9, 9 зворот, 10).

розписка держателя картки від 26 грудня 2013 року (а.с 12);

Оригінали вказаних документів були надані позивачем на виконання вимог ухвали апеляційного суду та направлені Київському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 167 -173).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №753/5256/18 від 20 травня 2022 року:

1. Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «КЛІЄНТ:» у кредитному договорі № 500444441 від 26 грудня 2013 року, укладеному ПАТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_1 у нижній частині на лицевій стороні та у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК:» на звороті додатку №1 до кредитного договору (а.с.7) № 500444441 від 26 грудня 2013 року, - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Підпис особи, що подає Анкету-Заяву» та в правій нижній частині аркуша в анкеті-заяві на отримання ОСОБА_1 кредиту від 25 грудня 2013 року на ім`я ПАТ «Альфа Банк», - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

3. Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис власника рахунку підпис особи, яка відкриває рахунок на користь іншої особи)», в графі «Підпис» на лицевій стороні та в розділі «Важно!» нижче лінії графлення таблиці, справа, на звороті в анкеті-заяві про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Кредит готівкою»/ «Кредит готівкою»/ «Партнерський»/ «Моментальні гроші» та продукту «Відновлювальна кредитна лінія» від 26 грудня 2013 року на ім`я ПАТ «Альфа Банк», - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

4. Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Дата та підпис отримувача» у розписці держателя картки від 26 грудня 2013 року, - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, апеляційним судом встановлено, що відповідачем не підписувалися:

анкета-заява на отримання кредиту від 25 грудня 2013 року на ім`я ПАТ «Альфа Банк»,

анкета-заява про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Кредит готівкою»/ «Кредит готівкою»/ «Партнерський»/ «Моментальні гроші» та продукту «Відновлювальна кредитна лінія» від 26 грудня 2013 року на ім`я ПАТ «Альфа Банк» (далі по тексту - заява на відкриття рахунку),

власне сам кредитний договір № 50044444 від 26 грудня 2013 року та додаток №1 до нього,

договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів від 26 грудня 2013 року,

розписка держателя картки від 26 грудня 2013 року (далі по тексту - розписка про отримання кредитної картки).

Відповідно до пунктів 7.1-7.17 правої позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19):

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Отже, з урахуванням вказаної позиції Верховного Суду слід дійти висновку про те, що кредитний договір № 500444441 від 26 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 , - є неукладений, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи, колегія апеляційного суду вважає, що позивачем не доведені обставини, на які він посилався при зверненні з позовом до суду, а саме: наявність спірних кредитних правовідносин між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем ОСОБА_1 .

А з урахуванням того, що підписи від імені відповідача у Заяві-анкеті на відкриття рахунку та у розписці про отримання кредитної картки виконані не відповідачем, а іншою особою, то колегія апеляційного суду також вважає, що позивачем не доведений факт передачі ПАТ «Альфа Банк» відповідачу ОСОБА_1 та отримання останнім 26 грудня 2013 року кредитних коштів у розмірі 30 000 грн.

Отже, з огляду на встановлене, слід відмовити у задоволені позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 75 306 грн 91 коп. за кредитним договором № 500444441 від 26 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 .

З огляду на те, що увказаній постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблений висновок про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним, а особа вправі захищати своє порушене право, спростовуючи факт укладення ним договору (п.7.18-7.28), колегія апеляційного суду вважає, що відповідач ОСОБА_1 вправі захищати своє порушене право, спростовуючи факт укладення ним кредитного договору та отримання кредитних коштів, без пред`явлення позову про його недійсність.

Колегія апеляційного суду відхиляє доводи позивача відсутність належних доказів щодо втрати відповідачем паспорта до моменту укладання кредитного договору, з огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , яка подавалася до банку у грудні 2013 року, фотокартка у ньому замінена і на фото зображена інша особа, ніж відповідач у справі, особу якого встановлено у судовому засіданні.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано та у позові відмовлено, то позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 10 639 грн 82 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Герасимова Петра Олександровича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 10 639 грн 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15 грудня 2022 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська