КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року

справа № 761/16157/21

провадження № 22-ц/824/7755/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Волошиній А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: тимчасово виконуючий обов`язки президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котін Петро Борисович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» - Ковтуна Андрія Миколайовича та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: тимчасово виконуючий обов`язки президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котін Петро Борисович , про визнання неправомірними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: тимчасово виконуючий обов`язки президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котін П.Б. , про визнання неправомірними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги з врахуванням збільшення їх розміру позивач обґрунтовує тим, що з 18.08.2008 р. вона працювала у відповідача юристом на різних посадах. Так, з 23.02.2018 р. позивачка займала посаду провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель. Наказом від 10.03.2021 р. № 307-к позивача з 15.03.2021 р. звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 у період з 12.03.2021р по 22.03.2021 р., тобто на час звільнення, перебувала на лікарняному, наказом від 26.03.2021 р. № 412-к було частково внесено зміни до наказу про її звільнення, зокрема змінено дату звільнення на 26.03.2021 р. Враховуючи вищевикладене, позивач своє звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем було порушено законодавство про працю, а тому звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним наказ т.в.о. президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котіна П.Б. від 10 березня 2021 року №307-К про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», а також наказ т.в.о. ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котіна П.Б. від 26 березня 2021 року № 512-К про внесення змін до вказаного наказу та скасовано їх.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно в сумі 523 354,31 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Здійснено розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач не звільняв позивача у період її непрацездатності, та не порушував положення ч. 3 ст. 40 КЗпП. Судом не оцінено рішення виборного органу профспілкової організації про відмову у наданні згоди на звільнення позивача яка, на думку відповідача, є необґрунтованою. Вказує, що відповідачем дотримано процедуру звільнення, не порушено трудових прав позивача, та останній було запропоновано вакантні посади у компанії.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити мотивувальну частину рішення, доповнивши її посиланням на порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» ст.ст. 40, 42, 29-2 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачу не було запропоновано вакантних посад, які існували на підприємстві на день звільнення. Вказує, що ознайомлення працівника із вакантними посадами в тому числі на день звільнення є обов`язком роботодавця, однак відповідачем дотримано вказаного не було. Відповідачем не надано доказів на підтвердження відмови ОСОБА_1 від переведення на іншу посаду.

В судовому засіданні позивач подану нею апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, проти апеляційної скарги відповідача заперечувала.

В судовому засіданні представники відповідача подану апеляційну скаргу підтримували, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечували.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулось без дотримання вимог ст. 43 КЗпП, зокрема, без попередньої згоди первинної профспілкової організації, крім того, звільнення відбулось під час в період тимчасової непрацездатності позивача.

Колегія суддів повністю погодитись із таким висновком суду не може, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.02.2018 р. позивач займала посаду провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель ДП «НАЕК «Енергоатом», відповідно до наказу № 194-к від 23.02.2018 р., що підтверджується копією трудової книжки.

Наказом від 10.03.2021 р. № 307-к позивача з 15.03.2021 р. звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до копії листка непрацездатності, серія АДЯ, № 073573, ОСОБА_1 з 12.03.2021 року по 25.03.2021 року перебувала на амбулаторному лікуванні.

Наказом від 26.03.2021 р. № 412-к було частково внесено зміни до наказу про звільнення позивача, зокрема змінено дату звільнення на 26.03.2021 р. Підставою зазначено для видання цього наказу визначено листок непрацездатності серії АДЯ № 073573 від 12.03.2021 р.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями ст. 40 КЗпП України викладено перелік випадків, за наявності яких трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України таким випадком вважається зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Водночас, за приписами ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету ППО працівників Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» від 01.03.2021 р. № 8, за результатами розгляду подання тимчасово виконуючого обов`язки президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котіна П.Б. від 15.02.2021 р. № 82-01/07 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, вирішено відмовити у наданні згоди на звільнення провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель ОСОБА_1 за скороченням штату.

Подальшого ініціювання питання про розгляд подання щодо надання згоди на звільнення позивача стороною відповідача не надавалось.

Посилання представника ДП «НАЕК «Енергоатом» на ч. 7 ст. 43 КЗпП, якою встановлено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди має бути обґрунтованим як на підставу для відмови у задоволенні позову судом не може бути прийнята до уваги з огляд на наступне.

Відповідно до про протоколу засідання профспілкового комітету ППО працівників дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» від 01.03.2021 року у наданні згоди на звільнення провідного юрисконсульта відділу відмовлено, на підставі того, що роботодавцем запропоновано працівникові іншу роботу в ДП відповідно до ст. 49-2 КЗпП.

В матеріалах справи наявні копія направлення від 24.02.2021 р. № 124/01-07 директору ВП «Автокомплект» щодо працевлаштування ОСОБА_1 нга посаду начальника управління закупівель ВП «Атокомплект» з висновком керівника про відсутність вакансій на теперішній час; копія направлення від 24.02.2021 року №124/01-07 тимчасово виконуючому обов`язки директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» щодо працевлаштування ОСОБА_1 на посаду провідного інженера відділу продажу за двосторонніми договорами ВП «Енергоатом-Трейдинг» з висновком керівника щодо відповідності ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам.

Копії вказаних направлень були також надані на засіданні профспілкового комітету від 01.03.2021 року.

Разом із тим відповідачем не надано доказів того, що позивач відмовилась від запропонованої посад.

Відтак, висновок засідання профспілкового комітету не можна вважати необґрунтованим, як наслідок звільнення позивача є таким, що не відповідає трудовому законодавству.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року зазначено наступне.

За приписами ч. 1 ст. 40, ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків.

Так, із Попередження про наступне вивільнення, направлене ОСОБА_1 , вбачається, що остання ознайомлена із відповідним листом 14.01.2021 року та ознайомлена із запропонованими вакансіями по компанії (а.с.19 т.1).

Разом з тим, згідно із списком вакансій Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 04.03.2021 року, на підприємстві 15.02.2021 року з`явились вакансії, які відповідали професії та спеціальності позивача (а.с.17 т.2).

ОСОБА_1 стверджує, що наявні з 15.02.2021 року вакантні посади їй запропоновано не було.

Матеріали справи також не містять відомостей на підтвердження вказаної обставини, а тому колегія суддів приходить до висновку про порушеннявідповідачемч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при звільнення ОСОБА_1

У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 336/980/19 зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання, зокрема, щодо доказів про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження відмови ОСОБА_1 від переведення на вакантну посаду.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви позивача від 01.03.2021 року до т.в.о. ДП «НАЕК «Енергоатом» про переведення її на посаду провідного інженера відділу продажу за двосторонніми договорами ВП «Енергоатом-Трейдинг»(а.с.22 т.1).

В судовому засідання ОСОБА_1 повідомила, про те, що вказана заява була надана члену профспілкової організації на засіданні профспілкового комітету 01.03.2021 року.

Однак, відповіді на таку заяву матеріали справи не містять.

Також як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилається на недотримання ДП «НАЕК «Енергоатом» ст. 42 КЗпП, згідно норм якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що роботодавець перевірив обставини переважного права залишення позивача на роботі, які полягають в більш високій кваліфікації та продуктивності праці, а тому рішення про скорочення суперечить трудовому законодавстві.

Отже, враховуючи відсутність доказів на підтвердження того, що підприємством було запропоновано всі вакантні посади, які існували на час звільнення позивача, остання відмовилась від переведення на вакантну посаду, наявність заяви позивача про переведення її на посаду, колегія суддів приходить до висновку про порушення відповідачем ч. 3 ст. 49-2 , ст. 42 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ДП «НАЕК «Енергоатом» про те, що відповідач не звільняв позивача у період її непрацездатності, оскільки відповідачем видано наказ, яким змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 26.03.2021 року, тобто звільнення відбулось поза межами періоду непрацездатності, суд приймає до уваги та вважає обґрунтованими.

Водночас, вказана обставина не впливає на правильність висновку суду про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади без дотримання вимог трудового законодавства та наявність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції помилково посилався на ст. 3 ст. 40 КЗпП як на підставу задоволення позову, відтак колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» - Ковтуна Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді