Справа № 522/9441/22
Провадження № 2/522/4259/22
15 грудня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Павлик І.А.,
секретаря судового засідання Сулими А.С.,
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 481 614,29 грн,
У липні 2022 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 481 614,29 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2021 об 11 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW 328i д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Фонтанська дорога, 17, рухаючись з боку вул. Черняховського в бік вул. Сегедської у крайній лівій смузі для руху, не витримав безпечну швидкість руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не намагався уникнути дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), у зв`язку з чим скоїв зіткнення з транспортним засобом AUDI Q3 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі відкинуло на транспортний засіб BMW і3 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , транспортний засіб SKODA д.н.з. НОМЕР_4 , а також на зупинку громадського транспорту. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля BMW 328i д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», яка на підставі того, що відповідача було визнано винним у вчинені ДТП виплатила позивачу 130 000,00 грн страхового відшкодування. Разом з тим, розмір завданої шкоди транспортному засобу ОСОБА_1 склав 559 139,29 грн, у зв`язку з чим він просить суд стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 429 139,29 грн та 50 000,00 грн моральної шкоди.
05.09.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази.
26.10.2022 до суду на виконання ухвали від 05.09.2022 від ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» надійшли витребувані докази.
15.12.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява, у якій він просить суд передати справу № 522/9441/22 за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
15.12.2022 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просить суд здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та відмовити у задоволені клопотання про передачу справи за підсудністю.
12.12.2022 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 10.08.2021 об 11 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW 328i д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Фонтанська дорога, 17, рухаючись з боку вул. Черняховського в бік вул. Сегедської у крайній лівій смузі для руху, не витримав безпечну швидкість руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не намагався уникнути ДТП у зв`язку з чим скоїв зіткнення з транспортним засобом AUDI Q3 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі відкинуло на транспортний засіб BMW і3 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , транспортний засіб SKODA д.н.з. НОМЕР_4 , а також на зупинку громадського транспорту.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У пункті 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля BMW 328i д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування ЕР-200888855, строк дії договору з 11.08.2020 по 10.08.2021 включно, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його майну складає 130 000,00 грн.
За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до звіту складеного фахівцем-автотоварознавцем ОСОБА_4 від 10.10.2021 № 09-027 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження AUDI Q3 д.н.з. НОМЕР_2 складає 559 139,29 грн.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.
Судом встановлено, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (559 139,29 грн) і виплаченою позивачу сумою страхового відшкодування (130 000,00 грн) становить 429 139,29 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, як особи винної у ДТП.
Окремо суд зазначає, що будь-яких інших розрахунків завданої шкоди матеріали справи не містять, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлялось.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належними доказами підтверджено заявлені ним вимоги, а відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано розмір нанесеної ним позивачу майнової шкоди в результаті ДТП, у зв`язку з чим позов в цій частині вимог підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2 475,00 грн, що підтверджується рахунком від 27.09.2021 № 09-027 та квитанцією від 07.10.201 № 0.0.229264022.1, та які, з урахуванням задоволення позову в частині вимог про стягнення майнової шкоди, підлягають стягненню з відповідача.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування зазначеної вимоги, останній вказує про те, що ДТП, яка сталася за його участі спричинила йому моральні страждання та хвилювання, адже діями відповідача було порушено життєвий уклад позивача.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн належними доказами не підтверджений та є суттєво завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у сумі 2 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, а також те, що позивачем до ціни позову помилково включено витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку, що відноситься до судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 311,29 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 481 614,29 грн задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) 429 139,29 грн відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) 2 000,00 грн моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) 2 475,00 грн витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку та 4 311,29 грн витрат по сплаті судового збору.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 26.12.2022.
Суддя І.А. Павлик