УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в особі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою від 21.11.2022 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання та витребувані докази за клопотанням позивача. Строк подання доказів до 06.12.2022 р.

Ухвалою від 06.12.2022 р. справу призначено до судового розгляду.

Станом на 27.12.2022 р. витребувані докази не отримані, тобто виконання ухвали суду про витребування доказів залишено позивачем без реагування. Причини неможливості виконання суду не повідомлені.

Судова реформа, що проводиться в українській державі протягом останніх років, має на меті забезпечити конституційні права громадян та юридичних осіб на судовий захист. У зв`язку з цим створюються такі передумови, які дозволили б організувати ефективне судочинство, що максимально зможе досягти своєї головної мети захистити порушені або оспорювані права, свободи та законні інтереси.

Саме для цього на законодавчому рівні був закріплений принцип недопущення зловживання процесуальними правами, метою якого є розвантаження судової системи та пришвидшення процесу.

Зловживання процесуальними правами це особливий різновид процесуального правопорушення, що складається з протиправного, несумлінного та неналежного використання особою, яка бере участь у справі (її представником), належних їй процесуальних прав, що відображається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовнішньо відповідають вимогам процесуальних норм, однак здійснюються з корисливим або особистим мотивом, завдаючи шкоди інтересам правосуддя та (або) інтересам осіб, які беруть участь у справі, а також недобросовісна поведінка в інших формах, що тягне за собою застосування заходів процесуального примусу.

В умовах розширення процесуальних можливостей учасників процесу, пасивності суду, відсутності фактичної рівноправності сторін та традицій змагальності складаються сприятливі умови для зловживань процесуальними правами. В результаті таких дій спотворюється суть правосуддя учасники процесу використовують механізм судового захисту для порушення прав та інтересів інших осіб, що суперечить публічним інтересам з організації ефективного та справедливого судового процесу.

Згідно ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до статті 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Згідно ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, суд звертає увагу на усталену практику Європейського суду з прав людини, якою констатується недопустимість порушення принципу рівності учасників процесу.

Цей принцип був неодноразово застосований ЄСПЛ у тому числі й у справах щодо України.

Так, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03, рішення від 15 травня 2008 р.) суд нагадує, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Аналогічна позиція викладена також у рішенні ЄСПЛ у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів», у якому зазначено, що умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Так, 22.12.2022 р. відповідач подає відзив на позовну заяву, просить допустити до участі у справі представника. Тобто, зазначені особи обізнані з вимогами позовної заяви та ухвали суду з приводу відкриття провадження та витребування доказів. Проте, ні відомостей щодо виконання ухвали суду від 21.11.2022 р. в частині надання суду витребуваних доказів (фактичного їх надання), ні заяви із зазначенням обґрунтованих причин неможливості їх надання не надає, однак просить розглядати справу в режимі відео конференції. Відсутність можливості дослідити витребувані докази позбавляє суд розглянути справу та ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі у розумні строки, призводить до безпідставного затягування судового розгляду, що, на думку суду, є зловживанням процесуальними правами.

Зважаючи на вчинення порушення вимог процесуального закону з боку відповідача та на характер порушення, а також враховуючи тривалість невиконання процесуального обов`язку щодо надання витребуваних доказів, що впливає на порушення принципу рівності сторін, зокрема прав позивача на отримання доказів для підтвердження позовних вимог, розгляд справи у розумні строки, суд вважає наявними підстави для застосування заходу процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Керуючись ст. 260 ЦПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заходи процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом, а саме: оригіналу договору купівлі продажу від 01.03.2019 року, зареєстрований за № 171, посвідчений приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І.В. на квартиру АДРЕСА_2 та оригіналу договору купівлі продажу від 02.08.2019 року, зареєстрований за № 948, посвідчений приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І.В на квартиру АДРЕСА_3 .

Виконання ухвали доручити Селидівському відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області. Ухвалу необхідно виконати до 12.01.2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуального обов`язку, суд відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин може стягти з нього у дохід державного бюджету штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відкласти судове засідання у справі на 10.00 год. 12.01.2023 року.

Ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Суддя