Справа № 346/2922/22
Провадження № 2/346/1234/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Дутчак Х.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, -

у с т а н о в и в:

27 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони виявили, що мають різні характери та погляди на сім`ю. Неодноразові спроби налагодити відносини виявилися марними, подальше спільне життя стало неможливим. З липня 2019 року сторони припинили спільне проживання. При цьому між ними була досягнута домовленість, що донька залишається проживати з батьком, а син проживатиме з мамою. Цій згоді сприяло те, що ОСОБА_5 з народження проживала по АДРЕСА_1 , там проходить її дитинство, дитина має дитячий майданчик, різні іграшки та друзів серед сусідів. Відповідачка, після народження другої дитини, забрала свої речі та речі сина і почала проживати в АДРЕСА_2 . За період окремого проживання між сторонами не виникало суперечностей щодо надання один одному можливості проводити час з дітьми. Дружина разом з сином приходить до місця проживання позивача та проводить час спілкуючись з донькою, а ОСОБА_1 відповідно спілкується з сином. За вищевикладених обставин, позивач просив розірвати його шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №129. Малолітню доньку ОСОБА_5 позивач просив залишити проживати з ним, а сина ОСОБА_6 залишити проживати разом з відповідачкою.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15.08.2022р. у справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання з викликом учасників справи. До участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено службу у справах дітей Виконавчого комітету Коломийської міської ради.

В підготовче засідання ОСОБА_1 не з`явився, 23.11.2022р. подав до суду письмове клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності через зайнятість на роботі та неможливість безпосередньо з`явитися до суду. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася. 01.11.2022р. до суду надійшло клопотання її представника ОСОБА_7 в якому він просить розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їхнього задоволення.

Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, письмовою заявою від 23.11.2022р. просила розглядати справу без її участі.

З`ясувавши позицію сторін щодо предмету спору, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , актовий запис № 129, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони понад три роки разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки відповідач не виказувала своє бажання після розірвання шлюбу відновлювати своє дошлюбне прізвище, суд залишає її прізвище без змін.

Щодо вимог про визначення місця проживання дитини сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Пунктами 4, 14 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

В даній справі судом встановлено, що спір між сторонами з приводу визначення місця проживання спільних дітей відсутній, оскільки відповідач не заперечує щодо проживання доньки разом з батьком та визнала позовні вимоги зокрема і в цій частині в повному обсязі. При цьому сторони також поголили, що їхній малолітній син буде проживати разом з матір`ю.

Згідно п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного комісією Служби у справах дітей Коломийської міської ради вбачається, що були обстежені умови проживання малолітньої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що умови проживання добрі, у будинку підключено всі комунікації. Дитина має окрему кімнату, облаштовану всім необхідним: меблями, технікою. Для проживання дитини створені всі належні умови. Дитина з народження проживає за вказаною адресою разом з батьком, дідусем та бабусею. Батько забезпечує доньку матеріально, дбає про її розвиток, виховання та здоров`я.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно наданого висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 08.11.2022р. №435, вбачається, що питання про визначення місця проживання дітей розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 27.10.2022р. На засіданні комісії ОСОБА_2 повідомила, що після розлучення хоче, щоб її малолітній син залишився проживати разом з нею і не заперечує щоб малолітня донька залишилась проживати з батьком. Також, мама зазначила, що батько бере участь у вихованні сина, а вона в свою чергу не чинить йому перешкод у спілкуванні з дитиною. Виходячи з інтересів дітей, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з мамою ОСОБА_2 , а малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 .

Отже, врахувавши встановлені фактичні обставини даної справи, взявши до уваги узгоджену сторонами між собою позицію щодо визначення місця проживання їхніх дітей, повне визнання відповідачем позову, а також висновок органу опіки та піклування, суд, виходячи із найкращих інтересів малолітніх дітей, з урахуванням тривалого проживання доньки разом з батьком та налагодженого, звичного для дитини побуту, вважає за необхідне визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , а малолітнього спільного сина сторін - ОСОБА_4 , виходячи з його віку та потреби в матері, разом з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 49, 81, 89, 141, 206, 263-265, 354-355 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 14 травня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 129 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_2 залишити без змін.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем її фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2022 року

Суддя Третьякова І. В.