печерський районний суд міста києва
Провадження № 2-к-26/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, в якому заявник просить визнати постанову Окружного суду міста Амстердам (Королівство Нідерланди) 16 березня 2022 року у справі 3C/13/699727/FA RK 21-2017 про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Приписами ч. 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відповідності до положень частини 1 та 2 статті 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою. До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені статтею 466 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Разом з тим, заявником до клопотання не було надано суду документів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, суд звертає увагу, що до даного клопотання представником не було додано квитанції про сплату судового збору, який передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме: за подання до суду заяви про видачу судового наказу; заяви у справах окремого провадження; заяви про забезпечення доказів або позову; заяви про перегляд заочного рішення; заяви про скасування рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про роз`яснення судового рішення, які подано юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, збір становить - 0,5 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусового виконання, подається заінтересованою особою до суду в порядку встановленому ст.ст. 464-466 ЦПК України для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей визначених цією главою.

Подане клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 466 ЦПК України, а саме до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи те, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 28 листопада 2022 року заявника повідомлено, що у відносинах між Україною та Королівством Нідерландів відсутній двосторонній договір з питань визнання судових рішень, які не підлягають примусовому виконанню та заявником не додано до клопотання усі необхідні документи, передбачені ч. 3 ст. 466 ЦПК України, суд, прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 465-466, 472 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Суддя О.Л. Бусик