Справа № 464/3020/22
пр.№ 2/464/1199/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Цуняк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

Позивач ПрАТ «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування в розмірі 11 970,30 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 27.07.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Opel», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ПП «ВІП-РЕНТ», внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Відтак останнє звернулося в «Українська страхова група» з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування від 28.07.2020, у зв`язку з чим позивач сплатив кошти за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу потерпілого у сумі 36 450,45 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Європейський страховий альянс» відповідно до полісу № 200010149, позивач звернувся до страхової компанії відповідача з заявою про виплату суми страхового відшкодування та ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснила виплату в розмірі 24 480, 15 грн., тобто на суму відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу. Враховуючи наведені обставини, для відшкодування шкоди в повному обсязі, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 11 970,30 грн. Окрім цього, просив суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 481 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзиву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 04.11.2020 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП провадження у справі закрито.

Відповідно до такої постанови, ОСОБА_1 27.07.2020 о 20:40 год. на перехресті Червоної Калини Хуторівка у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Opel», р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не обрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.07.2020, є встановленим та не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Так, 28.07.2020 власник автомобіля марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , ПП «ВІП-РЕНТ» звернувся до позивача з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту № СТОКА-13062 від 24.09.2020, акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 30.07.2020, розрахунку суми страхового відшкодування та умов генерального договору № 28-0199-2700/19-AVIS від 20.12.2018, розмір страхового відшкодування складав 36 450,45 грн., яке ПрАТ «Українська страхова група» сплатило ПП «ВІП-РЕНТ» за відновлювальний пошкоджений ремонт транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням №23568 від 25.09.2020.

Як видно з матеріалів справи, цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Opel», р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП, яке мало місце 27.07.2020, була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» відповідно до полісу № 200010149.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Встановлено, що ПрАТ «Українська страхова група» після звернення до третьої особи страхової компанії відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» отримало страхову виплату в розмірі 24 480,15 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля), що підтверджується платіжним дорученням № 4151_8V01Н/447 від 31.08.2021 р.

Згідно із статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2020, ПрАТ «Українська страхова група» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, до вказаного страховика перейшли права кредитора у відповідному деліктному зобов`язанні, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 11 970, 30 грн.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 481,00 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 223, 247, 263 265, 280 289 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (п/р № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 а) відшкодування шкоди в розмірі 11 970 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 30 (тридцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (п/р № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 а) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.