Справа № 369/6824/22
Провадження № 2/369/4634/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/6824/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00453853.

Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 .

03.08.2019 року приблизно о 09 годині 40 хвилин по вул. І. Франка в м. Косів, Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Застрахованого ТЗ DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 та ТЗ Chevrolet Aveo, д.н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2019 року справа № 369/10645/19, встановлено, що в результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 .

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля ТЗ DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про настання події.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано рахунок № 20 від 03.08.2019 року від СТО, відповідно до якого вартість ремонту DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 складає 38220,00 грн.

У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви на виплату страхового відшкодування власника складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № 25915Р/09/2019, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 28 848,00 грн., з якої 6933,60 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 21914,40 грн. було виплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 41686 від 09.08.2019 року, загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 28 848,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України страховик ПрАТ «СГ «ТАС» з суми виплати у розмірі 28 848,00 грн. страхового відшкодування зарахував частину виплати до несплачених страхових внесків у сумі 6933,60 грн., тим самим провів зарахування зустрічних однорідних вимог, вказана операція зазначена в страховому акті № 25915Р/09/2019.

А отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну Відповідачем, складає 28 848,00 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано Відповідача, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» згідно Полісу № 148667815 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Проте, ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» задовольнило заяву позивача на суму 12 915,00 грн., що покриває частину витрат позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 14084 від 21.10.2019 року.

Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 28 848,00 грн., при цьому Полісом № 148667815 покрито частину шкоди на суму 12 915,00 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 15 933,00 грн. = 28 848,00 грн. 12 915,00 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» 5 933,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та судовий збір.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло.

Копія Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2022 року та примірник позовної заяви з додатками направлялися на адресу відповідача.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

18.10.2022 року представником відповідача через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою, вимоги викладені в ній, є такими, що не відповідають чинному законодавству та є суперечливими з твердженнями, доводами і висновками позивача та не підлягають задоволенню в суді. Просив в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача понесені витрати на професійну правову допомогу.

26.10.2022 року представник позивача через канцелярію суду було зареєстровано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Вказував, що подані представником відповідача відповідь ПрАТ «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» та звіт про факт розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, що свідчить про виконання вимог с. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», щодо зменшення суми страхового відшкодування. Просив суд не приймати до уваги відзив на позовну заяву, стягнути з відповідача 15933,00 гривень матеріальної шкоди в порядку регресу, 2481,00 гривню судового збору та відмовити в стягненні з позивача витрат на правничу допомогу відповідачу повністю.

24.11.2022 року представником відповідача через канцелярію суду зареєстровано заперечення проти відповіді на відзив, в якому заперечував проти доводів представника відповідача викладених у відповіді на відзив, просив суд залишити без розгляду та не приймати до уваги подану представником позивача відповідь на відзив, вжити заходів для запобігання зловживання процесуальними правами з боку представника позивача, відмовити у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 та стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 341,40 грн.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 03.08.2019 року приблизно о 09 годині 40 хвилин по вул. І. Франка в м. Косів, Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 та ТЗ Chevrolet Aveo, д.н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2019 року справа № 369/10645/19, встановлено, що в результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ DAF CF 85.410, д.н. НОМЕР_1 . Відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

04.07.2017 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/18006/15 висловила наступні правові позиції :

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Позивач звернувся до суду про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» шкоди в порядку, передбаченому ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що ліміт відповідальності за страховим полісом ОСОБА_1 становить 100 000,00 грн., а сума виплаченого страхового відшкодування складає 38220,00 грн, тобто не перевищує ліміту встановленої страхової суми за договором.

Враховуючи, що розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності відповідно до полісу, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги заявлені до страхувальника ОСОБА_1 , який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, оскільки це суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, суд зауважує, що визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Потерпілий ОСОБА_2 07.08.2019 року у заяві на виплату страхового відшкодування доручив ПрАТ «СГ «ТАС» (страховику) провести оцінку пошкодженого майна з метою визначення страхового відшкодування відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Розмір спричиненої шкоди позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» вказано на підставі Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку № 20 від 03.08.2019 року від СТО ТОВ «Компанія СПАФІС» та страхового акту з розрахунком суми страхового відшкодування підписаних працівником страхувальника. В той же час такі документи не можуть вважатися належними документами у відповідності до норм законодавства саме з приводу розміру спричиненого внаслідок ДТП збитку та фізичного зносу, оскільки вони свідчать лише про вартість ремонтних робіт та запчастин, що вирішили провести на авто і потерпілий в ДТП, і страхувальник потерпілого без підтвердження обґрунтованості саме таких робіт та запасних частин, їх необхідності, пов`язаності саме з ДТП та вартості без урахування зносу розрахованого у порядку встановленому законодавством.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд відзначає, що наявний в матеріалах справи - «Отчет № 903/10 исследования КТС по факту расчета коэффициента физического износа DAF CF 85.410, регистрационный номер АТ07-71СН» не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки викладений іноземною (російською) мовою, а згідно припису ст. 10 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/99 від 14.12.1999 року (справа №1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України)

Разом з цим, відповідно до норми ст. 9 ЦПК України мова цивільного судочинства судах провадиться державною мовою.

Таким чином «Отчет № 903/10 исследования КТС по факту расчета коэффициента физического износа DAF CF 85.410, регистрационный номер АТ07-71СН», який міститься у матеріалах справи, не може слугувати належними та допустимими доказом у справі.

Виходячи з встановлених судом обставин справи суд не вбачає правових підстав для стягнення страхового відшкодування з відповідача, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Стосовно розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 року, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

Відповідачем на підтвердження витрат на правову допомогу, долучено до матеріалів справи договір № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року, додаток від 30.09.2022 року до договору № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року, акт про надання правової допомоги від 10.10.2022 року до № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року, квитанцію № 0.0. від 30.09.2022 року про сплату 2750,00 грн за надання правової допомоги за договором № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року, квитанцію № 0.0..1 від 10.10.2022 року про сплату 2750,00 грн за надання правової допомоги за договором № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року, додаток № 2 від 09.11.2022 року до договору № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року та акт від 15.11.2022 року про надання правової допомоги до договору № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року.

З акту про надання правової допомоги від 10.10.2022 року до договору № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року вбачається, що адвокатом Орловим О.О. надано ОСОБА_1 наступні послуги:

направлення поштовою кореспонденцією до Києво-Святошинського районного суду Київської області та учасникам справи відзиву на позовну заяву у справі № 369/6824/22. Вартість наданої послуги 1000,00 грн.;

підготовка, складання (написання( відзиву на позовну заяву у справі № 369/6824/22 про стягнення суми страхового відшкодування. Вартість наданої послуги становить 4500,00 грн.

З акту № 2 від 15.11.2022 року про надання правової допомоги до договору № 300922/01-02/15 про надання правової допомоги від 30.09.2022 року вбачається, що адвокатом Орловим О.О. надано ОСОБА_1 наступні послуги: подання до суду заяви щодо ознайомлення з електронними матеріалами справи № 369/6824/22 про стягнення суми страхового відшкодування, ознайомлення з електронними матеріалами справи № 369/6824/22 про стягнення суми страхового відшкодування через «Електронний суд», підготовка, складання та направлення в суд та учасникам справи заперечення на відповідь на відзив у справі № 369/6824/22 про стягнення суми страхового відшкодування. Вартість наданих послуг становить 1841,40 грн.

Суд вважає, що обсяг робіт щодо направлення поштовою кореспонденцією до Києво-Святошинського районного суду Київської області та учасникам справи відзиву на позовну заяву у справі № 369/6824/22 (вартість наданої послуги 1000,00 грн.) не може бути включено до витрат на правничу допомогу, так як така послуга не є правовою допомогою.

Тому суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6341,40 грн., так як ви

Стаття 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 137, 141, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування в порядку регресу відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (, адреса: 03062, м. Київ, пр.-т. Перемоги, 65) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 6341 (шість тисяч триста сорок одну) гривню 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст судового рішення складено 30.12.2022 року.

Суддя А.В. Янченко