УХВАЛА

Іменем України

16.08.2022 Справа №607/5623/22 Провадження № 6/607/174/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. при вирішенні питання про прийняття до розгляду подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шевчук Анастасії Олександрівни про привід боржника ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

16.08.2022 старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шевчук А.О. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про привід боржника ОСОБА_1 .

Ознайомившись зі змістом подання та доданих до нього документів, доходжу такого висновку.

Так, порядок вирішення питання щодо приводу боржника у виконавчому провадженні визначено ст. 438 розділу VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень у цивільних справа та рішень інших органів (посадових осіб)» та Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому із роз`яснень Пленуму Верховного Cуду України, викладених у п. 3 постанови № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вбачається, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Отже, підставою для приводу боржника є умисне ухилення останнього від з`явлення за викликом державного виконавця. При цьому важливим критерієм для встановлення факту такого ухилення є обізнаність боржника про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження та про дату, час та місце з`явлення за викликом державного виконавця.

Разом з тим до подання не долучено доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження, зокрема, що останній отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а також, що боржнику були вручені вимоги виконавця про необхідність з`явлення до органу державної виконавчої служби. Крім цього, до подання не додані докази, які б свідчили про те, що причини неявки ОСОБА_1 є неповажними, зокрема, що останній не перебуває за кордоном тощо.

При цьому долучена державним виконавцем копія реєстру поштових відправлень АТ «Укрпошта» від 06.06.2022 не є належним доказом, який підтверджує факт надсилання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги про виклик до державного виконавця, оскільки у вказаному реєстрі відсутні відомості, які б підтверджували, які саме документи містились у поштовому відправленні, направленому адресату. Так само відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 такого поштового відправлення, що могло б свідчити про умисне ухилення боржника від з`явлення до державного виконавця та необхідності застосування до нього приводу.

Крім цього, копія реєстру поштових відправлень АТ «Укрпошта» від 06.06.2022 виготовлена неналежним чином, що позбавляє суд можливості встановити, на яку саме адресу ОСОБА_1 відправлено поштове відправлення.

Так само до подання не долучено доказів звернення державного виконавця до відділу реєстрації проживання особи з метою встановлення місця реєстрації боржника станом на день звернення стягувача з заявою про пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Вказані обставини свідчать про те, що неможливо беззаперечно стверджувати, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак, що надіслання на вказану адресу поштових відправлень є належним способом повідомлення боржника про необхідність явки до державного виконавця.

Також державним виконавцем не отримано будь-яких інших доказів, які б підтверджували фактичне проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою, зокрема, не відібрані пояснення сусідів чи не витребувано відповідну інформацію від об`єднання співвласників житлового будинку або житлово-експлуатаційної контори.

Так само зі змісту наданих документів не вбачається, у чому саме полягають виконавчі дії для виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2022 та необхідність виклику ОСОБА_1 до державного виконавця, враховуючи те, що копія вказаної ухвали про заборону вчиняти певні дії скерована до виконання ОСОБА_1 судом.

Крім цього, у поданні державний виконавець просить здійснити примусовий привід ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 на 08.11.2021 на 11 год. 00 хв., що позбавляє суд можливості визначити дійсну дату виконання такого приводу.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що подання державного виконавця не відповідає положенням ст. 433 ЦПК України та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не в повному обсязі вчинені виконавчі дії з метою належного виклику боржника, а відтак відсутні підстави вважати, що останній свідомо ухиляється від з`явлення до органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено повернення подання про привід боржника, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо повернення позовної заяви.

Так, відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

За таких обставин вважаю, що встановлені вище обставини свідчать про те, що державним виконавцем не вчинені необхідні та передбачені законом дії з метою ефективного та належного виклику боржника ОСОБА_1 , а відтак і досудового врегулювання цього питання.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шевчук А.О. про привід боржника ОСОБА_1 підлягає поверненню державному виконавцю.

При цьому повернення подання не перешкоджає повторному зверненню із поданням до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення подання.

Керуючись ст. 10, 185 ч. 4, 258-261, 353, 433 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шевчук Анастасії Олександрівни про привід боржника ОСОБА_1 , з доданими до нього документами повернути державному виконавцю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська