Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/276/21

№пр. 2/384/9/2022

28 липня 2022 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючої судді Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Бабкова О.С.,

представник відповідачів, який брав участь

у судовому засіданні в режимі відеоконференції

поза межами приміщення суду з використанням

власних технічних засобів - адвокат Юрах В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Ярославської Оксани Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:

Представник позивача - адвокат Ярославська Оксана Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом.

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вільшанської селищної ради: кадастровий номер :03:000:0138, площею 4,77 га та кадастровий номер :03:000:0083, площею 5,24 га.

До нотаріальної контори у встановлений законом строк позивачка подала заяву про прийняття спадщини. Після подання заяви їй стало відомо, що її племінницями - відповідачами по справі було також подано заяви про прийняття спадщини в порядку ст. 1266 ЦК України, так як брат позивачки ОСОБА_5 , їх батько, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменком Ф.С. позивачці видано свідоцтво № 271 про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 4.77 га та свідоцтво № НОМЕР_1 про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 5.24 га. Інша частина земельних ділянок була розподілена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно кожній по ј частині.

Позивачка не згодна з тим, що її племінниці - онуки спадкодавця мають право на частки земельних ділянок з огляду на таке.

Рідний брат позивачки - ОСОБА_5 , який проживав в м. Кропивницький разом зі своєю сім`єю помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У нього залишились дві доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - рідні онучки її покійної матері, які після смерті батька жодного разу не навідали свою бабу, оскільки мали острах, що вона захоче прийняти після смерті свого сина обов`язкову частку у спадщині, яка складалася з квартири в м. Кропивницькому. Вважає, що відповідачки навмисно ввели в оману нотаріуса та оформили спадщину лише на себе. На телефоні дзвінки вони не відповідали, а потім і зовсім змінили номер телефону. Взагалі відповідачки не бачили свою рідну бабу більше 15 років. Останні роки свого життя мати позивачки сильно хворіла, починаючи з 2015 року постійно перебувала під наглядом лікарів та потребувала догляду зі сторони родичів.

З 2016 по 2018 роки покійній матері позивачки викликалась швидка в зв`язку зі скаргами останньої на постійні болісні відчуття в області серця, головні болі, а також болі в суглобах.

Мати позивачки померла у віці 81 рік, що вказує на її похилий вік, незадовільний стан здоров`я та неспроможність своїми силами забезпечувати умови свого життя.

Також спеціалістом по соціальному захисту населення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області 27.12.2017 року був складений акт обстеження житлово - побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , у якому зокрема було зазначено, що остання проживає в с. Осички, Вільшанського району Кіровоградської області, так як доглядає стареньку матір, яка не може себе самостійно обходити. Вважає, що вказане підтверджує факт знаходження спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу.

Зазначає, що ухилення відповідачів повністю підтверджується їх пасивною поведінкою по відношенню до ОСОБА_4 . Відповідачки жодного разу не провідали її, не надали ніякої допомоги та повністю проявили бездіяльність по відношенню до неї. Також умисні дії відповідачів спрямовані на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю полягають і у тому, що прийнявши спадщину після смерті батька, покійного брата позивачки, відповідачі швидко продали квартиру, змінили місце проживання та засоби зв`язку, не повідомивши про це спадкодавця. Тобто вказане свідчить, що відповідачки зовсім розірвали зв`язок зі спадкодавцем. Позивачка навіть не мала змоги повідомити племінницям про смерть їхньої баби. Хто та за яких обставин їм повідомив невідомо. Вважає, що приїхавши на похорон до баби, відповідачки цілеспрямовано приїхали заволодіти спадщиною, оскільки відразу пішли до нотаріуса. Крім того відповідачки не надали жодної матеріальної допомоги позивачці на витрати пов`язані з похованням спадкодавця. Позивачка, яка доглядала свою стареньку матір сама потребувала допомоги, оскільки є інвалідом і не могла забезпечити повною мірою догляд за своє матір`ю та відповідно допомога від відповідачок їй була необхідна, так як спадкодавець була лежачою та потрібні були значні зусилля та допомога в її догляді.

Вважає, що факт ухилення від допомоги спадкодавцеві, а також знаходження спадкодавця у безпорадному стані повністю підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним, просить:

- усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом № 271 виданого 18.04.2019 приватним нотаріусом Науменком Ф.С на ім`я ОСОБА_1 , зазначивши, що ОСОБА_1 має право на 1/1 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0138 площею 4,7662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області;

- внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом № 270 виданого 18.04.2019 приватним нотаріусом Науменком Ф.С на ім`я ОСОБА_1 , зазначивши, що ОСОБА_1 має право на 1/1 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0083 площею 5,2436 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області. Крім цього, просить покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зменшення судового збору. Позовну заяву залишено без руху та запропоновано доплатити судовий збір за подання позовної заяви (Т.1 а.с.45 48). 05 жовтня 2021 року позивач усунула недоліки позовної зяави (Т.1 а.с.53-54). Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи визначено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 11 листопада 2021 року (Т.1 а.с.56 57).

11 листопада 2021 року підготовче засідання було відкладено на 25 листопада 2021 року у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача про витребування доказів (Т.1 а.с.67 68).

25 листопада 2021 року підготовче засідання було відкладено на 12 січня 2022 року у зв`язку із заявленим клопотанням відповідача ОСОБА_2 (Т.1 а.с.193-194). 23 грудня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , у якому в задоволенні вказаного позову просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 , матір її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входили земельні ділянки, розташовані на території Вільшанської селищної ради, площею 4,77 га та площею 5,24 га. Вона та ОСОБА_6 на законній підставі подали приватному нотаріусу Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменку Ф.С. заяви про прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1266 ЦК України. На підставі поданих документів приватним нотаріусом їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зазначає, що вказані в позовній заяві твердження не відповідають дійсності, а посилання позивача на безпорадний стан померлої ОСОБА_4 не підтверджено належними доказами. Письмових доказів того, що ОСОБА_4 проходила лікарське обстеження із зазначенням її стану здоров`я та лікарських рекомендацій щодо догляду у 2016-2018 роках, позивач не надала. Копія виписки із історії хвороби стаціонарного хворого №8979 не стосується жодним чином стану здоров`я померлої ОСОБА_4 та перебування її у безпорадному стані. Дійсно, ОСОБА_4 мала певні проблеми зі здоров`ям, які обумовлені її похилим віком, проте в безпорадному стані вона не перебувала.

Щодо тверджень позивача з приводу ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, вважає, що вони не відповідають дійсності, неправдиві та не підтверджені жодним доказом. Зазначає, що вона та її сестра ОСОБА_7 приїжджали до бабусі на свята та по можливості в інші дні. Мають свої сім`ї та проживають в м. Кропивницький. Місце проживання бабусі, ОСОБА_4 , було дуже віддаленим, тому часто навідувати бабусю у них не було можливості. Кожного разу, коли вони приїжджали до бабусі в гості, допомагали їй. Бабуся до останніх днів життя могла ходити самостійно та обходити себе, і як звичайна людина похилого віку все ж потребувала допомоги. Вказує, що номери телефонів вже тривалий час не змінювалися, і твердження позивача з приводу зміни засобів зв`язку, як навмисного ухилення від надання спадкодавцеві допомоги не підтверджено жодним доказом.

Зазначає, що позивач по справі вже тривалий час має негативне відношення до неї та ОСОБА_7 , та неодноразово, з моменту смерті ОСОБА_4 , намагається будь-якими способами зменшити їх частку в спадщині та усунути від спадщини, отриманої на законних підставах.

Так, в 2019 році донька позивачки зверталася до Вільшанського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до неї, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування зі спадкоємцями першої черги та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2019 року по справі №384/342/19, відмовлено в задоволені даного позову.

Зазначене рішення оскаржувалося в Кропивницькому апеляційному суді, однак за результатами апеляційного перегляду було залишено без змін.

З огляду на викладене, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі (Т.1 а.с.205 208).

12 січня 2022 року підготовче засідання було відкладено на 17 лютого 2022 року у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача (Т.1 а.с.223). 17 лютого 2022 року підготовче засідання відкладено на 16 березня 2022 року у зв`язку з витребуванням доказів (Т.1 а.с. 243 244).

16 березня 2022 року підготовче засідання відкладено на 02 червня 2022 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 (Т.2 а.с.4). 02 червня 2022 року підготовче засідання відкладено на 24 червня 2022 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 20 липня 2022 року (Т.2 а.с.49).

20 липня 2022 року оголошено перерву у судовому засіданні до 28 липня 2022 року за клопотанням представника відповідачів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, суду пояснила, що її мати ОСОБА_4 хворіла з 2013 року, а з 2016 по 2018 рік була лежачою та не вставала з ліжка. Всі медичні довідки долучені до матеріалів справи, інша медична документація в неї відсутня. За матір`ю вона доглядала з 2013 року, після того як та впала та травмувалася. З 2016 року за ОСОБА_4 доглядала ОСОБА_8 , яка запрошувала відповідачів навідати бабусю, інформувала їх, що остання потребує допомоги, однак вони відмовлялися у зв`язку з тим, що доглядають своїх дітей. Після того як відповідачі продали квартиру, вони змінили адресу, а нові адреси їй були невідомі. Листів позивач відповідачам не писала. Зазначила, що з відповідачами особисто зв`язок не підтримувала, їм телефонувала її донька ОСОБА_8 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бабкова О.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що матеріалами справи повністю підтверджується факт перебування спадкодавця, ОСОБА_4 , в безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу, у зв`язку з чим остання потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавала позивач. Саме своєю бездіяльністю та пасивною поведінкою відповідачі ухилялися від надання підтримки та допомоги спадкодавцю, хоча усвідомлювали свій обов`язок та мали можливість його виконувати, але не вчиняли необхідних дій. Звернула увагу, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є працездатними особами молодого віку, не мають інвалідності на відміну від позивача, яка є інвалідом ІІІ групи та має ряд захворювань. Жодною із відповідачів не було надано доказів, які б підтверджували неможливість на той час надавати допомогу спакодавцю, або ж навпаки, документів та доказів, які б підтвердили факт надання такої допомоги. Всі свідки, допитані в судовому засіданні, підтвердили факт перебування спадкодавця в безпорадному стані та її потребу в сторонній допомозі, яку їй надавала лише позивач, а не відповідачі, яких свідки не бачили у бабусі протягом тривалого часу. На її думку, в матеріалах цивільної справи №384/342/19 знайшов підтвердження той факт, що саме ОСОБА_1 доглядала свою матір ОСОБА_4 та надавала їй необхідну допомогу.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 адвокат Юрах В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, суду пояснив, що надані позивачем докази є непереконливими. Відповідачі по можливості приїжджали до спадкодавця та спілкувалися з нею. Вони не ігнорували жодним чином контакти з ОСОБА_4 , однак і в ОСОБА_7 , і в ОСОБА_2 на той час були малолітні діти та скрутний матеріальний стан, у зв`язку з чим вони не мали змоги фінансово допомагати спадкодавцю. На його думку, допитані в судовому засіданні свідки були упередженими щодо стану спадкодавця, а враховуючи те, що наявні в матеріалах справи медичні висновки носять рекомендаційний характер, відсутні об`єктивні докази перебування спадкодавця у безпорадному стані, що також було закріплено і в рішенні Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року. Вважає, що усунення відповідачів від права на спадкування за таких обставин буде несправедливим. Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків. В межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Осички Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого 24 квітня 2018 року Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. У вказаному свідоцтві про народження батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (Т.1 а.с.10).

18 лютого 1984 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , повторно виданого 12.04.2018 Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (Т.1 а.с.84).

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Осички Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 06 березня 1959 року Осичківською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області. У вказаному свідоцтві про народження батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (Т.1 а.с.128).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 06 лютого 1984 року Ленінським відділом ЗАГС м. Кіровоград, ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Кіровоград. У даному свідоцтві її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_15 (Т.1 а.с.126).

08 листопада 2003 року ОСОБА_14 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 у м. Кіровоград, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , виданого 08 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_17 » (Т.1 а.с.127).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 10 червня 1986 року Кіровським відділом ЗАГС м. Кіровоград ОСОБА_18 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Кіровоград. У даному свідоцтві її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_15 (Т.1 а.с.133).

16 грудня 2011 року ОСОБА_18 зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого 16 грудня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_20 » (Т.1 а.с.134).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 12 липня 2011 року міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області (Т.1 а.с.129).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , виданого Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осички Вільшанського району Кіровоградської області (Т.1 а.с.8). Також встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №164042332 від 18.04.2019 ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 343240, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 01 серпня 2002 року, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :03:000:0083, площею 5,2436 га., яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області (Т.1 а.с.150).

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №164042627 від 18.04.2019 ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за №1011, виданого 25.09.2012 державним нотаріусом Вільшанської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ткачовою Ю.О., належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :03:000:0138, площею 4,77 га., яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області (Т.1 а.с.151).

Зі спадкової справи № 71/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Науменка Ф.С. 10 травня 2018 року звернулася дочка ОСОБА_1 . При цьому, у вказаній заяві вона зазначила, що інших спадкоємців немає (Т.1 а.с.79).

Поряд з цим, 14 травня 2018 року до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Науменка Ф.С. із заявами про прийняття спадщини звернулися онуки спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , батько яких син спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с. 122, 130).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №271, виданого 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Науменком Ф.С., спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на Ѕ частку, та згідно зі статтею 1266 ЦК України її онуки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на ј (одну четверту) частку, і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на ј (одну четверту) частку. Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :03:000:0138 загальною площею 4,7662 га., яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Вільшанською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 25 вересня 2012 року за реєстровим №1011 (Т.1 а.с.11).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом №270, виданим 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Науменком Ф.С., спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на Ѕ частку, та згідно зі статтею 1266 ЦК України її онуки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на ј (одну четверту) частку, і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на ј (одну четверту) частку. Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :03:000:0083 загальною площею 5,2436 га., яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №343240, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 01 серпня 2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №44 (Т.1 а.с.12).

25 квітня 2019 року за реєстровими №№ 292 та 294 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки на ім`я ОСОБА_2 (Т.1 а.с.178, 184) та за реєстровими №№ 293, 295 - на ім`я ОСОБА_3 (Т.1 а.с. 180, 186).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 27 грудня 2017 року, спеціалістом І категорії по соціальному захисту населення Вільшанської селищної ради Шевчук Людмилою Володимирівною та спеціалістом з юридичних питань та земельних відносин Довгань Олександром Івановичем проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 . У даному акті зазначається, зокрема, що ОСОБА_21 зі своєю сім`єю зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час проживають без реєстрації за адресою с. Осички Вільшанського району Кіровоградської області, так як доглядає стареньку матір, яка не може себе самостійно обходити (Т.1 а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме за даними записів у копії медичної картки амбулаторного хворого, додому до ОСОБА_4 10 травня 2016 року, 07 серпня 2017 року та 12 січня 2018 року було здійснено виклик лікаря з приводу болісних відчутів в області серця, головних болей, болей в суглобах, запаморочення, безсоння. ОСОБА_4 оглядалася медиком та отримувала рекомендації щодо лікування. Разом з цим, відповідно до запису в медичній картці, кожного разу від госпіталізації вона відмовлялася (Т.1 а.с.14 16).

Більш того, 12 березня 2018 року у даній медичній картці зроблено запис про те, що ОСОБА_4 спостерігалася в ЦРЛ з 21 листопада 1989 року. Лікувалася амбулаторно. Від стаціонарного лікування відмовлялася. Померла вдома. Причиною смерті зазначена старість (Т.1 а.с.18).

Відповідно до копії висновку лікарсько-консультативної комісії № 178/2015 від 12.04.2015 року ТОВ «Медаком», ОСОБА_4 , 1937 року народження, клінічний діагноз «артроз колінних суглобів правої та лівої ноги (обмежена дієздатність та функції ніг). Рішення комісії: у зв`язку із станом здоров`я, плановим лікуванням та подальшою реабілітацією потребує постійного догляду зі сторони родичів (Т.1 а.с. 19).

Згідно з копії виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №8979, ОСОБА_1 29 червня 2016 року було проведено тотальне ендопротезування лівого кульшового суглобу. Поступила на лікування вона 28 червня 2016 року, виписана 08 липня 2016 року. У рекомендаціях зазначено щодо обмеження фізичного навантаження, ходьба з милицями не наступаючи на ногу 1, 5 місяця, потім ходьба з милицями поступово навантажуючи, наступаючи на ногу 1,5 місяця (Т.1 а.с.21).

Відповідно до копії консультативного заключення Київського міського ортопедичного центру ендопротезування, хірургії та реабілітації Київської міської клінічної лікарні №12 від 17.10.2016 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: лівобічний коксартроз 4 ст. Фіброзний анкілоз. Ревізійний ендопротез лівого кульшового суглобу. ФНС 2 ст. (Т.1 а.с 20).

Згідно з наданою копією квитанції до прибуткового ордеру №54 від 13 березня 2019 року, позивач оплатила 2670 грн. 00 коп. витрат на поховання ОСОБА_4 (Т.1 а.с. 236).

Відповідно до копії накладної від 21 червня 2021 року вартість пам`ятника для ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та його встановлення разом з доставкою становить 22900 грн. 00 коп. (Т.1 а.с. 237).

Згідно з наданою до суду копією розписки без дати, ОСОБА_1 заплатила 2000 грн. за викопану на кладовищі яму для ОСОБА_4 (Т.1 а.с.238).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що позивачка переїхала з смт. Вільшанка проживати в с. Осички в 2013 році для того, щоб доглядати хворих батьків. Вона надавала їм допомогу та купувала ліки. Мати була лежачою. Позивач є інвалідом, їй було важко, але вона працювала в селі та сапала соняшники, оскільки пенсії не вистачало на прожиття. Після смерті батьків, вона на кладовищі встановила на могилах обеліски та доглядала за ними. Вона зі своїми дітьми постійно ходила в поминальні дні на кладовище. Інших онуків він жодного разу не бачив, щоб вони приходили на кладовище та здійснювали догляд за могилою. Позивач доглядала та хоронила батьків і сама несла фінансові витрати. В селі розповідали, що онуки не відвідували свою бабусю та відмовилися від неї, оскільки не мають коштів і часу щоб приїхати до неї. Коли бабуся була здоровою, то відповідачі приїжджали до неї в гості. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 після смерті їх батька в селі не бачив. Чи допомагали вони бабусі грошима йому не відомо. Проживає за 150 метрів від будинку ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона 15 років проживає в с. Осички по сусідству з будинком покійної ОСОБА_4 . За життя батьків позивач разом із дітьми часто приїжджали до них, допомагали обробляти город та заготовляли дрова на зиму. В 2013 році до неї прийшла односельчанка, яка відвідувала ОСОБА_4 , та повідомила що їй ніхто не відчиняє. Двері були зачинені, а ОСОБА_4 впала в веранді будинку. Після цього позивач переїхала з смт. Вільшанка до неї жити та доглядати її, купувала їй ліки та все необхідне. Коли позивач захворіла та поїхала до м. Київ на операцію, за ОСОБА_4 здійснювала догляд її онука ОСОБА_24 , донька позивача. Зі слів позивача племінниці відмовилися приїхати та доглянути свою бабусю. Їх вона бачила лише один раз на похороні ОСОБА_4 , на подальших поминальних обідах їх не було. ОСОБА_4 розповідала, що у неї є онуки ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , і вона за ними сумувала. Матеріальної допомоги вони бабусі не надавали, а вона в свою чергу передавала їм продукти харчування з села, бо вони проживали в м. Кіровоград. Позивач скаржилася, що племінниці матеріально не допомагали їй коштами на лікування та поховання покійної. ОСОБА_4 після хвороби з 2013 року не виходила з будинку. Діти позивача приїжджали та допомагали їй доглядати бабусю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що він з 2012 року проживає з донькою позивача, ОСОБА_28 , з 2014 року вона є його дружиною. З 2012 року вони один раз на місяць приїжджали з м. Київ до позивача, щоб їй допомагати. В 2016 році у них народилася дитина і дружина переїхала проживати в с. Осички до матері, оскільки потрібно було доглядати і позивача, яка є інвалідом, і ОСОБА_4 , яка хворіла. Коли позивач підвернула ногу, їй потрібно було їхати до м. Київ на операцію. Його дружина ОСОБА_24 особисто при ньому повідомила по телефону відповідачів, що потрібно приїхати і доглянути бабусю та надати матеріальну допомогу, а вони відмовилися приїхати з невідомих йому причин. Матеріальної допомоги племінниці не надавали, по телефону з ОСОБА_4 не спілкувалися, по веденню господарства не допомагали. Бачив племінниць один раз на похороні ОСОБА_4 .. Бабуся дружини була лежачою і не могла самостійно пересуватися, потребувала сторонньої допомоги. Зі слів позивача та його дружини йому відомо, що у м. Кропивницький племінниці продали квартиру свого покійного батька, з отриманих коштів бабусі нічого не передавали. У його дружини два брати ОСОБА_29 і ОСОБА_30 та сестра ОСОБА_31 , які завжди допомагали бабусі та по черзі проживали в с. Осички в її будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснила, що вона з самого дитинства проживала по сусідству з ОСОБА_4 , дуже часто ходила до неї в гості та провідувала її. Коли остання захворіла, позивач доглядала її. Відповідачі ніколи не приїжджали до неї, не відвідували її, допомоги не надавали, а були лише на похороні. Квартиру свого батька ОСОБА_33 вони продали і жодних коштів ОСОБА_4 не дали. Позивач з пенсії встановила батькові та матері пам`ятники, робила поминальні обіди. Коли приходила до ОСОБА_4 , то вона плакала і казала, що дуже хотіла б побачити онучок, а вони навіть не телефонували до неї і не цікавилися як у неї справи. Коли позивач підвернула ногу, при ній ОСОБА_24 , донька позивача, по телефону повідомила відповідачам, що потрібно приїхати і доглянути бабусю, а вони відмовилися. ОСОБА_4 розповідала, що зверталася до онучок з проханням про фінансову допомогу і вони їй відмовили, оскільки не мали змоги допомогти. Всі фінансові витрати несла позивач та її діти. ОСОБА_34 був земельний пай, який вона здавала в оренду та отримувала зерно. Після смерті сина ОСОБА_33 , його доньки сказали, що відмовляються від спадкової землі. У ОСОБА_4 не було мобільного та стаціонарного телефону. Якщо у неї виникала необхідність зателефонувати комусь, то поряд були позивач та її діти, які давали їй телефон.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснила, що вона проживає на сусідній вулиці поряд із позивачем, яка була її однокласницею. Знає, що позивач переїхала з смт. Вільшанка в с. Осички щоб доглядати матір, яка була похилого віку. Також в село часто приїжджали доньки позивача. Племінниць позивача вона в селі не бачила. Щодня, проходячи повз будинок, бачила вивішену білизну.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 пояснила, що вона проживала по АДРЕСА_4 , на відстані близько кілометра від будинку ОСОБА_4 . Часто проходила біля її будинку та заходила до неї в гості. У 2013 році ОСОБА_4 впала та після цього позивач переїхала до неї, щоб доглядати її. У її будинку було три кімнати і веранда. ОСОБА_4 скаржилася, що телефонувала до відповідачів із запрошенням приїхати до неї, але вони не приїжджали і не допомагали їй. Відповідачі приїхали лише на похорон, а до цього і після вона їх не бачила, приїжджали лише в дитинстві. Доглядали ОСОБА_4 позивач та її доньки ОСОБА_24 та ОСОБА_31 . Коли позивач впала і зломала ногу, ОСОБА_4 доглядали її доньки, а з м. Кіровограда відповідачі не приїхали і не надали жодної допомоги. Їй відомо, що ОСОБА_4 отримувала пенсію та один раз на рік орендну плату за земельні паї її та покійного чоловіка. У ОСОБА_4 не було мобільного телефону.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_5 , що знаходиться на сусідній вулиці від будинку ОСОБА_4 .. У 2013 році ОСОБА_4 упала та після цього потребувала допомоги. Їй відомо, що позивач та її діти доглядали за матір`ю позивача та саме позивач несла матеріальні витрати, а відповідачів вона не бачила. Вона з чоловіком часто приходила і допомагали позивачці, оскільки ОСОБА_4 потребувала допомоги. ОСОБА_4 говорила, що відповідачі не приїжджають, а інші онуки приходять і доглядають її. Відповідачів бачила лише один раз на похороні ОСОБА_4 , а до того не бачила їх взагалі. Земельними паями та пенсією ОСОБА_4 розпоряджалася сама.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 пояснила, що вона з дитинства проживає в с. Осички, далеко від будинку ОСОБА_4 . Вона була на похороні ОСОБА_4 та не пам`ятає, щоб бачила там відповідачів. Вона не бачила, щоб відповідачі приїжджали та допомагали ОСОБА_39 , а позивача вона бачила там постійно. Не пам`ятає, з якого часу позивач почала жити біля своєї матері та доглядати за нею. ОСОБА_8 розповідала їй, що вона телефонувала до старшої двоюрідної сестри ОСОБА_40 та просила приїхати, щоб доглянути бабусю, оскільки її мати, ОСОБА_21 захворіла, однак їй відмовили у грубій формі. Коли вона приходила, то ОСОБА_4 вже була лежачою і не виходила на вулицю. Вважає, що догляд за лежачою людиною потребує багато витрат. Ірина розповідала, що вона залишила чоловіка проживати в м. Київ, а сама поїхала допомагати матері доглядати бабусю. Вона працювала поштаркою в селі та спілкувалася з ОСОБА_41 , оскільки приносила їй пенсію. При зустрічах ОСОБА_4 скаржилася, що давно не бачила онук і сумує за ними. ОСОБА_42 була лежачою близько трьох років, точно не пам`ятає. Пам`ятає, що останні дні перед смертю ОСОБА_39 було дуже важко. У ОСОБА_4 телефону не було, але поряд була донька та онука з телефоном. Відносини між двоюрідними сестрами були складні, вони сварилися, але вона вважає, що вони могли всі разом проживати у будинку бабусі та знайти спільну мову. Розмір пенсії бабусі складав близько 1800 грн., яку вона отримувала особисто.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_43 пояснила, що з ОСОБА_44 вона товаришує більше 20 років і вони з нею постійно спілкуються. При розмовах вона постійно скаржилася на хвору бабусю, яку немає кому доглядати, оскільки її мати, ОСОБА_21 , також хворіла, а ОСОБА_4 була лежачою. У її присутності вона телефонувала сестрам у м. Кіровоград, щоб вони приїхали допомагати, а вони відповіли що у них немає часу приїхати. Іншого разу коли вона телефонувала, то відповідачі не взяли слухавку, це було близько 4,5-5 років тому. Ірина розповідала, що на догляд та лікування потрібні кошти і вони пропонували приїхати сестрам автобусом. ОСОБА_24 залишила свою сім`ю і з дитиною приїхала доглядати бабусю. Коли ОСОБА_42 захворіла, то позивач кожного дня їздила до неї, а потім переїхала проживати до неї. Коли захворіла позивач, то ОСОБА_4 доглядали ОСОБА_24 та її сестра ОСОБА_31 .

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною п`ятою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Сам факт наявності у спадкодавця ряду захворювань та перебування у зв`язку з цим у безпорадному стані, без установлення наявності передбачених законом фактів ухилення відповідачів від надання йому допомоги та потреби спадкодавця саме в їх допомозі, не дає підстав для усунення онуків спадкодавця від права на спадкування.

Аналогічні висновки щодо тлумачення і застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 453/968/17 (провадження № 61-17623св19) та від 14 лютого 2022 року у справі № 296/12034/18 (провадження № 61-15140св20).

Правовою підставою позову позивач вказує частину п`яту статті 1224 ЦК України та обґрунтовує позов тим, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про безпорадний стан спадкодавця, а копія висновку лікарсько-консультативної комісії № 178/2015 від 12.04.2015 року ТОВ «Медаком» та копія амбулаторної картки ОСОБА_4 , що містяться в матеріалах справи, мають лише рекомендаційний характер.

Не є доказом безпорадного стану ОСОБА_4 і надана позивачем копія акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 27 грудня 2017 року.

Будь-яких доказів перебування ОСОБА_4 на лікуванні, обліку у лікаря певної спеціалізації та проходження нею лікарського обстеження із зазначенням стану здоров`я та лікарських рекомендацій щодо її догляду у 2015-2018 роках позивачем до суду не було надано, а про неможливість подання таких доказів та необхідність їх витребування позивач та її представник не заявляли.

Доводити факт безпорадного стану лише поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, проте у вказаний в позовній заяві період ОСОБА_4 у медичних закладах не перебувала та не лікувалася.

Сам по собі факт надання допомоги позивачем спадкодавиці ОСОБА_4 не є підставою для задоволення позову, а надані позивачкою медичні документи підтверджують лише хворобливий стан ОСОБА_4 , проте не вказують на її безпорадний стан.

Усі допитані свідки у своїх показах зазначали про те, що позивачка доглядала свою матір, а в той час коли сама хворіла, ОСОБА_4 доглядали доньки позивачки.

Покази допитаних свідків не є беззаперечними доказами ухилення відповідачів від надання допомоги ОСОБА_4 ..

Поряд з цим, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_36 , ОСОБА_32 , ОСОБА_23 та ОСОБА_43 щодо ненадання відповідачами допомоги спадкодавцю, оскільки жоден із свідків особисто не телефонував їм, не спілкувався з ними та не повідомляв їх про необхідність надати таку допомогу, а тому суд вважає, що вказана інформація відома свідкам лише від позивача та її дочки ОСОБА_45 , які безпосередньо заінтересовані в усуненні відповідачів від права на спадкування.

Також суд враховує, що свідок ОСОБА_43 є подругою дочки позивачки - ОСОБА_45 .

При цьому, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_27 , оскільки він є чоловіком рідної доньки позивачки ОСОБА_28 , а тому є заінтересованим у вирішенні спору на користь позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що донька позивачки ОСОБА_28 зверталася у 2019 році до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування зі спадкоємцями першої черги та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Відповідно до рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено (Т.1 а.с.211-214).

Згідно з постановою Кропивницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року залишено без змін (Т.1 а.с.215-217).

Враховуючи наведене, суд не бере до уваги копію консультативного заключення Київського міського ортопедичного центру ендопротезування, хірургії та реабілітації Київської міської клінічної лікарні №12 та копію виписки із історії хвороби стаціонарного хворого №8979, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , оскільки вони жодним чином не стосуються стану здоров`я померлої ОСОБА_4 та перебування її у безпорадному стані.

Оцінку вказаним доказам та висновку лікарсько-консультативної комісії № 178/2015 від 12.04.2015 року ТОВ «Медаком» надано у рішенні Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи не містять будьяких доказів того, що позивач зверталася до відповідачів за допомогою та того, що допомоги, яку надавала позивач і її дочка було недостатньо і спадкодавець потребувала допомоги саме від відповідачів.

Поряд з цим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 потребувала матеріальної допомоги від своїх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та що саме на них лягав обов`язок по догляду за спадкодавцем, як це вимагає ч.5 ст. 1224 ЦК України, за умови отримання її від інших осіб, позивачем суду не надано. Не надано позивачем і доказів наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_7 матеріальної й фізичної змоги надавати таку допомогу своїй бабусі.

Отже, позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів у підтвердження того, що спадкодавець потребувала допомоги саме від відповідачів - онуків, тоді як таку допомогу спадкодавець уже в повній мірі отримувала від ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_28 . Відсутні такі і на підтвердження ухилення відповідачів від надання бабусі допомоги саме при можливості її надання, як одного з обов`язкових елементів можливості задоволення вказаного позову судом.

Також суд зазначає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Проте, у ході розгляду справи винна поведінка відповідачів також не встановлена.

Суд звертає увагу на те, що жодним доказом по справі не підтверджується та обставина, що позивач зверталася до відповідачів з проханням надати спадкодавцю допомогу у будь-якій формі, оскільки зі змісту позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що вона особисто з відповідачами не спілкувалася та письмових листів їм не направляла.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 отримувала пенсію та мала у власності дві земельні ділянки площею 5,24 га та 4,77 га., які передала в оренду та отримувала орендну плату, що свідчить про наявність у неї власних коштів на своє утримання.

Надання позивачем допомоги на лікування та догляд за ОСОБА_4 , понесення витрат на її поховання та встановлення пам`ятника, не є підставою для позбавлення відповідачів права на спадкування.

Разом з цим, суд зазначає, що позивач вправі скористатися своїм правом на відшкодування таких витрат відповідно до ст. 1232 ЦК України, згідно з якою спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч.1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про своїх батьків, проявляти про них турботу та надавати допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 203 СК України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Отже, суд враховує і те, що позивач ОСОБА_1 доводилася рідною донькою ОСОБА_4 , а тому у відповідності до вимог ст. 51 Конституції України, ст.ст. 172, 202, 203 Сімейного кодексу України саме на ній лежав обов`язок щодо утримання матері, яка була непрацездатною і потребувала допомоги і саме вона зобов`язана була піклуватися про неї та надавати їй допомогу.

Слід також зазначити, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя заповіту не склала, про що свідчать матеріали спадкової справи.

Як встановлено судом, спадкодавець хоча і потребувала допомоги у зв`язку із похилим віком та хворобливим станом, проте не перебувала саме у безпорадному стані та не потребувала допомоги саме від відповідачів, а останні не вчиняли умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, біля якої проживала позивач та її дочка.

З огляду на викладене, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено того, що відповідачі свідомо ухилялися від надання допомоги спадкодавцю при можливості її надання, а також, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги саме ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які проживали у м. Кропивницький, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову адвоката Ярославської Оксани Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Відомості щодо учасників справи: Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Відповідачі: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 05 серпня 2022 року.

Суддя О.О. Сорокіна