Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3903/22
Провадження № 6/711/116/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.

з участю секретаря Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) Ковтуненко-Пізняк Ганни Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «АТП №579377» Лук`яненка Ігоря Анатолійовича без вилучення паспортного документа,-

встановив:

Старший державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуненко-Пізняк Г.І. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «АТП №579377» - ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього вимогою № Ю-151, виданої 26.05.2015 УПФУ в м. Черкасах Черкаської області про стягнення боргу в сумі 174 953, 89 грн.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №54818227 з примусового виконання вимоги № Ю-151, виданої 26.05.2015 УПФУ в м. Черкасах Черкаської області про стягнення з ТОВ «АТП №579377» на користь УПФУ в м. Черкасах Черкаської області боргу в розмірі 174 953, 89 грн., яке відкрито 03.10.2017. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником ТОВ «АТП №579377» є ОСОБА_1 . Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 03.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржникові. Державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, відомості про обтяження майна зареєстровано до відповідних реєстрів. Згідно відповідей ДФС України інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником нерухоме майно не зареєстроване. За даними МВС, за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Відповідно до виконавчого документа та інформації, що міститься в ЄДР, юридичною адресою боржника є АДРЕСА_1 , однак, згідно актів державного виконавця встановлено, що боржник за даною адресою не знаходиться, майна, що належить боржнику не виявлено. Тож, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Боржник до державного виконавця не з`являється борги не сплачує, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання та звернення до суду з цим поданням.

В судове засідання сторони не викликались відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, у Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавче провадження №54818227 з примусового виконання вимоги № Ю-151, виданої 26.05.2015 УПФУ в м. Черкасах Черкаської області про стягнення з ТОВ «АТП №579377» на користь УПФУ в м. Черкасах Черкаської області боргу в розмірі 174 953, 89 грн.

За вказаною вимогою державним виконавцем 03.10.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54818227 відносно боржника ТОВ «АТП №579377».

Цією ж постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, проте, відомості про отримання вказаної постанови боржником ОСОБА_2 в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Між тим, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 03.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржникові. Державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, відомості про обтяження майна зареєстровано до відповідних реєстрів.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем в ході виконання здійснено ряд запитів, на які отримано відповідні відомості, зокрема: з ДФС України про те, що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про те, що за боржником нерухоме майно не зареєстроване; з МВС - за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Крім того, відповідно до виконавчого документа та інформації, що міститься в ЄДР, юридичною адресою боржника є АДРЕСА_1 , однак актом державного виконавця від 15.07.2022 встановлено, що боржник за даною адресою не знаходиться, майна, що належить боржнику не виявлено.

До того ж, державним виконавцем 03.08.2018 на адресу боржника ТОВ «АТП №579377» надсилався виклик за № НОМЕР_1 щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак, представник товариства на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомили. Між тим, відомості про отримання вказаного виклику боржником ТОВ «АТП №579377» в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України в ред. Закону України від 03 жовтня 2017 року та Закону України «Про виконавче провадження» в ред. від 02 червня 2016 року), ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного чи приватного виконавця, суд має перевірити вчинення державним чи приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов?язань, тобто, наявність лише самого зобов?язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик до державного виконавця, тобто відсутня винна поведінка боржника, що ухиляється від виконання зобов?язання, враховуючи, що виконавче провадження № № 54818227 відкрите ще 03.10.2017.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, саме виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем не надано всіх необхідних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов?язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов?язання.

Крім того, в матеріалах подання державного виконавця відсутні будь які відомості, що саме ОСОБА_1 є керівником ТОВ «АТП №579377», до якого просять застосувати примусові заходи у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у зв?язку з чим, подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про державну прикордонну службу України», ст.ст. 2, 4, 131, 247, 258, 260, 261, 353, 441, 446 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтуненко-Пізняк Ганни Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «АТП №579377» Лук`яненка Ігоря Анатолійовича без вилучення паспортного документа- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2022.

Головуючий: Н. М. Кондрацька