Справа № 510/696/22
Провадження № 2/510/906/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08.12.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 у судові засідання, які призначалися на 30.08.2022р., 17.10.2022р., 02.11.2022р., 08.12.2022р., будучи належним чином сповіщена, не явилась, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надала.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи без її участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечувала.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія довідки старости с.Плавні Ізмаїльського району Одеської області від 19.05.2021р. №93 про склад сім`ї позивачки; копія виписки з погосподарської книги №5 за 2016р. виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району про належність спірного житлового будинку відповідачам; копія акту ПАТ «Одесаобленерго» від 29.12.2017р.; копія договору на користування електричною енергією від 15.05.2013р. із додатком до нього; копії квитанцій про сплату позивачкою земельного податку та за користування електричною енергією; протоколи опитування осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 27.05.2021р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до даних погосподарської книги №5 за 2016р. виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожній по Ѕ його частині.

У 2009 р. позивачка домовилась із відповідачами про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Тоді ж, позивачка передала відповідачам гроші на рахунок вартості придбаної нерухомості. У рахунок виконання домовленості про купівлю-продаж нерухомості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали житловий будинок позивачці у володіння та розпорядження. Після продажу нерухомості відповідачі виїхали з с. Плавні. З того часу позивачка доглядає за будинком, фактично, відкрито володіє нерухомістю, стежить за її належним технічним станом, сплачує за утримання домоволодіння комунальні послуги, зробила у будинку ремонт та ін. У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказаний житловий будинок, оскільки вона з 2009 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв`язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на житловий будинок.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, відповідачі в даний час не являються зареєстрованими власниками житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , він належав їм на підставі даних погосподарської книги №5 за 2016р. виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області .

У 2009р. відповідачі дійсно продали нерухомість позивачці та отримали від неї грошові кошти, однак, з причини відсутності необхідних документів, не змогли оформити угоду про купівлі-продаж.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, з 2009р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається вищевказаним об`єктом нерухомості, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачкою будинком відповідачі не пред`являли до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брали участі в її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, факт володіння ОСОБА_1 житловим будинком підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначили, що позивачка приблизно у 2009р. купила спірний житловий будинок у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні одразу після продажу нерухомості виїхали з с.Плавні до с. Нагірне, більше в с.Плавні не мешкають, позивачка доглядає за будинком, розпоряджається ним, мешкає там.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою житловим будинком є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником житла, сплачувала комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом, використовує його за цільовим призначенням та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування ОСОБА_1 , внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за набувальною давністю право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК