Справа № 299/318/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., БИСАГИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/318/21 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Виноградівського районного суду від 10 червня 2021 року, повний текст якого складено 14 червня 2021 року, головуюча суддя Бак М.Д., -

встановив:

АТ КБ «ПриватБанк» 13.01.2021 звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

29.09.2008 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної цього дня заяви отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 13000,00 грн. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір, умови якого зафіксовані в Умовах і Правилах надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору і з якими відповідачка була ознайомлена, що підтверджується її підписом в анкеті-заяві. Підписання цих Умов і Правил позичальником не вимагається.

Відповідачка отримала кредитні кошти, користувалася картковим рахунком, що підтверджує наявність кредитних правовідносин між сторонами. Погашення заборгованості за кредитним договором позичальник повинен був здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Відповідно до п. 2.1.1.2.12. договору, з 01.03.2019 в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом, а також проценти, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold».

Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідачка свої порушила і спричинила виникнення боргу, який станом на 30.11.2020 склав 14790,86 грн, із яких заборгованість: за простроченим тілом кредиту 10201,06 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 4589,80 грн.

Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань, на передбачене договором і нормами ЦК України право банку вимагати повернення заборгованого, а також враховуючи, що кредитор має право вимагати від боржника повернення не лише повної суми заборгованості, а і її частини, банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 29.09.2008 у розмірі 10201,06 грн і просив покласти на неї судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду від 10.06.2021 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували його вимоги.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Суд не маючи заперечень відповідачки проти позову відмовив у вимогах про стягнення на користь банку заборгованих коштів не давши належної оцінки фактам справи. Сторони в належній, погодженій між ними формі уклали за правилами договору приєднання кредитний договір, що відповідає вимогам закону.

Відповідачка підписала анкету-заяву, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», погодилася з умовами договору, отримала і активувала кредитну картку, отримала кредитні кошти та користувалася ними, частково виконувала свої зобов`язання за договором і спричинила борг, який підлягає сплаті.

Свої зобов`язання за договором відповідачка порушила, а суд без належних для того підстав звільнив її від обов`язку сплатити заборгованість.

Суд не перевірив розрахунку боргу, тоді як позивач надав необхідні документи, зокрема, банківську виписку, яка є первинним документом та містить дані про рух коштів за договором.

Не була врахована й правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 23.12.2019 у справі № 572/1169/17, де зроблено висновок про те, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонам правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Допущена однобічність та неповнота судового розгляду, висновки викладені у рішенні суду не відповідають фактичним обставина справи.

Позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію позивача не подавала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гринихи Т.Ю., яка апеляцію підтримала, розглянувши відповідно до ст. 372 ч. 2 ЦПК України справу за відсутності відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і відсотками та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

29.09.2008 ОСОБА_1 заповнила у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 31). Анкета-заява містить ідентифікуючі дані ОСОБА_1 і, зокрема, таку інформацію:

у розділі «Виявляю бажання оформити на своє ім`я кредитку» містяться записи та відмітки:

відмітки у полях «Кредитка універсальна», «30 днів пільгового періоду»;

у полі «Зазначте бажаний кредитний ліміт» міститься запис «500»;

у полі «Вибір валюти» відмітка «UAH»;

у полях «Клієнт», «Дата», «Підпис» запис «29.09.2008» і рукописний підпис ОСОБА_1 ;

у розділі «Банківські послуги» містяться записи та відмітки:

у полі «Кредитний ліміт у сумі» запис «500,00», у полі «Валюта» відмітка «UAH»;

у полі «Базова процентна ставка» запис «3» % на місяць на залишок заборгованості;

у полі «Щомісячна комісія» - запис відсутній;

у полі «Відмітки банку» записи: про номер картки «834261», про дату відкриття рахунку «29.09.2008», а також рукописні підписи ОСОБА_1 і керуючої Вилокського відділення банку ОСОБА_2 ;

в Анкеті заяві міститься текст такого змісту:

«… Я ознайомився(-лась) і згоден(-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування ПриватБанку ….

У разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову.

Я згоден(-на) з тим, що ця заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг.

Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт.».

29.09.2008 ОСОБА_1 підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить, зокрема, такі умови (в тексті Довідки російською):

тип карти Visa Classic;

тип кредитної лінії відновлювальна;

пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) 30 днів по кожній витраті;

базова відсоткова ставка 3,0% на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році);

розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості;

строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за звітним;

пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту;

пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн;

штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів 250,00 грн + 5% від суми позову;

відсоткова ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5 %;

визначені розміри комісій за зняття готівки в банкоматах та коштів з рахунку та інші комісії;

в Довідці міститься текст: «С финансовыми условиями предоставления Кредитки «Универсальная 30 дней льготного периода» и примерами расчета суммы платы за использование кредитных средств ознакомлен(а)» (а.с. 32).

До позовної заяви позивач додав Умови і Правила надання банківських послуг (Умови і Правила), час затвердження яких у документі не зазначений (а.с. 33-38), згідно з якими (в тексті Умов і Правил російською):

ці Умови і Правила визначають умови, на яких банк пропонує клієнтам платіжні картки та інші банківські послуги, зазначені в Заяві та в Пам`ятці клієнта; належним чином заповнена Заява підписується клієнтом і таким чином клієнт висловлює згоду, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають укладений договір надання банківських послуг (частина І розділ 1 «Вступ» п. 1.1., частина І розділ 2 «Терміни і поняття»);

мінімальний обов`язковий платіж (є обов`язковим для тримачів платіжних карт, які здійснюють операції за кредитною схемою) це розмір боргових зобов`язань тримача карти, які щомісячно належать до сплати тримачем протягом строку дії карти; даний платіж розраховується як сума овердрафту і суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати процентів і частини заборгованості за кредитом; залежно від виду платіжної карти розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у Заяві та в Пам`ятці клієнта і виражений в процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карт (частина І розділ 2 «Терміни і поняття»);

частина І розділ 2 «Умови обслуговування» містить такі положення:

для надання банківських послуг банк… видає клієнту карти, їх вид, строк дії визначений у Заяві та в Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» Заяви (п. 3.1.);

підписання цього договору є прямою і безумовною згодою тримача карти стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 3.3.);

порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту регулюється чинним законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем Visa International, MasterCard International, договором, Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку;

Пам`ятка клієнта оформлюється і є невід`ємною частиною договору тільки у випадках оформлення і видачі платіжної карти за кредитною схемою (п. 3.5.);

клієнт зобов`язаний:

погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання … (п. 6.5.);

в разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку (п. 6.6.);

у розділі 8 «Відповідальність сторін» частини І міститься пункт 8.6., за змістом якого при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5% від суми позову;

пункт 9.12. у розділі «Інші умови» частини І має редакцію, за якою «договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк»;

частина ІІ «Правила користування платіжною картою»:

строк дії карти вказано на лицьовій стороні карти (місяць і рік); карта дійсна до останнього календарного дня вказаного строку (п. 3.1.1.);

строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами зі встановленим Мінімальним обов`язковим платежем приведені в Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом (п. 5.3.);

строк погашення за кредитом… за платіжними картами без встановленого Мінімального обов`язкового платежу провадиться наступним порядком: строк погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (поле MONTH) (п. 5.4.);

черговість і розмір погашення боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному в Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору (п. 5.6.1.);

банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому чи у визначеній банком частці в разі невиконання тримачем … боргових та інших зобов`язань за цим договором (п. 5.7.).

До вказаного тексту Умов і Правил банк додав дані про актуалізацію окремих положень Умов і Правил наказом по ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.08.2006 № С-169 стосовно порядку оформлення кредитних договорів та погашення кредитів особами, які мають вклади (депозити) в банку, запровадження нових кредитних послуг тощо (а.с. 39-42).

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 29.09.2008, де визначив борг відповідачки станом на 30.11.2020 у розмірі 14790,86 грн, із яких заборгованість: за простроченим кредитом 10201,06 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 4589,80 грн (а.с. 6-20, 128-156). При цьому, розрахунок заборгованості складається з трьох частин:

розрахунок станом на 31.05.2015 за період з 29.09.2008 по 31.05.2015, де борг за кредитом 7961,30 грн, за відсотками 229,78 грн (а.с. 6-11, 128-138);

розрахунок станом на 30.09.2019 за період з 01.06.2015 по 30.09.2019, де борг за поточним кредитом 14721,30 грн, за простроченим кредитом 1787,84 грн, за пенею 4225,37 грн, а також зафіксовано сплату на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту 28852,54 грн, за простроченим тілом кредиту 8085,71 грн, пені 1550,00 грн (а.с. 12-18, 142-156);

розрахунок станом на 30.11.2020 за період з 01.10.2019 по 30.11.2020, де борг за простроченим кредитом 10201,06 грн, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 4589,80 грн, а також зафіксовано сплату на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту 6308,08 грн, по пені 4225,37 грн (а.с. 19-20, 139-141).

Суду першої інстанції позивач також надав:

довідки АТ КБ «ПриватБанк» без дати їх складання, вихідної реєстрації та підпису уповноваженої на складання довідок особи (які не є належними в розумінні ст.ст. 77-80, 95 ЦПК України доказами щодо відповідних обставин) про те, що:

між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера і без дати, за яким були відкриті кредитні картки:

29.09.2008 № НОМЕР_1 із терміном дії «01/10»;

28.01.2010 № НОМЕР_2 із терміном дії «06/12»;

15.05.2012 № НОМЕР_3 із терміном дії «11/14»;

17.05.2012 № НОМЕР_4 із терміном дії «05/16»;

15.11.2013 № НОМЕР_5 із терміном дії «06/16»;

25.06.2013 № НОМЕР_6 із терміном дії «08/16»;

23.11.2013 № НОМЕР_7 із терміном дії «06/17»;

23.05.2016 № НОМЕР_8 із терміном дії «05/20»;

06.10.2016 № НОМЕР_9 із терміном дії «09/20» і

20.01.2017 № НОМЕР_9 із терміном дії «09/20» (а.с. 30);

за кредитним договором без дати і номера мали місце:

старт карткового рахунку 29.09.2008 (інформація НОМЕР_1 );

встановлення/зміна кредитного ліміту: 29.09.2008 500,00 грн, 05.08.2009 2000,00 грн, 05.02.2010 2800,00 грн, 17.09.2010 3000,00 грн, 22.10.2010 3600,00 грн, 07.12.2010 4200,00 грн, 07.04.2011 5000,00 грн, 08.04.2011 5000,00 грн, 16.06.2011 6000,00 грн, 06.08.2011 8000,00 грн, 26.10.2016 13000,00 грн, 13.05.2019 0,00 грн (а.с. 29);

банківську виписку за договором без номера і дати з даними за період з 29.09.2008 по 23.10.2020, якою фактичний оборот коштів зафіксований:

за карткою № НОМЕР_1 з 11.10.2008 по 16.06.2011, при цьому, остання операція поповнення коштів за цією карткою була зафіксована 29.01.2010, після чого по картці здійснювалися тільки операції збільшення банком кредитного ліміту;

за карткою № НОМЕР_2 оборот розпочинається з 08.02.2010,

за карткою № НОМЕР_3 оборот розпочинається з 17.05.2012;

за карткою № НОМЕР_10 розпочинається з 14.06.2012;

за карткою № НОМЕР_6 оборот розпочинається з 06.07.2013;

за карткою № НОМЕР_5 оборот розпочинається з 22.11.2013 (разова операція у вигляді зарахування переказу з карти через відділення у сумі 600,00 грн);

за карткою № НОМЕР_7 оборот розпочинається з 23.11.2013;

за карткою № НОМЕР_8 оборот розпочинається з 24.11.2016;

за карткою № НОМЕР_9 оборот розпочинається з 20.01.2017; (а.с. 21-28).

У розрахунку заборгованості відображено нарахування відсотків за кредитом у періоди:

з 29.09.2008 по 31.12.2012 за ставкою 36,0% річних;

з 01.01.2013 по 29.08.2014 за ставкою 30,0% річних;

з 01.09.2014 по 31.03.2015 за ставкою 34,8% річних;

з 01.04.2014 по 31.05.2015 за ставкою 43,2% річних;

з 01.06.2015 по 25.08.2016 за ставками 43,2%, 30%, 34,8% річних із застосуванням коефіцієнтів «1» і «2», при цьому, ці ставки застосовувалися в різні дні в межах одного й того ж місяця;

з 26.08.2016 по 30.09.2019 за ставкою 43,2% річних із застосуванням коефіцієнтів «1» і «2»;

з 01.10.2019 по 29.02.2020 за ставкою 86,4% річних на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

з 01.03.2020 по 30.11.2020 відсотки не нараховувалися.

Як випливає з розрахунку заборгованості, за передбаченою Довідкою про умови кредитування ставкою 4,5% на місяць (54,0% річних) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування відсотки не нараховувалися.

Станом на 31.03.2015 (останній за часом день нарахування відсотків у розмірі, який не перевищував узгодженого 29.09.2008 під час укладення кредитного договору) у розрахунку визначені:

поточна заборгованість за сумою кредиту 7785,06 грн (прострочена заборгованість за кредитом не фіксувалася), що не перевищувало встановлений на цей час кредитний ліміт у 8000,00 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками 218,18 грн (які у подальшому були сплачені 24.04.2015), за пенею 0,00 грн. Тобто, прострочена заборгованість за сумою кредиту та відсотками не фіксувалася, пеня на таку не нараховувалася, у подальших місяцях поточна заборгованість за відсотками сплачувалася позичальником.

Інші дані щодо руху коштів та платіжної (кредитної) картки (карток) позивачем не надавалися.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 1 ЦК України). Користування чужими коштами зазвичай є платним, сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:

держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);

договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК України);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст. 1054 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));

кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);

кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Виходячи з сукупності наявних у справі доказів і матеріалів слід дійти висновку про укладення сторонами кредитного договору 29.09.2008, коли ними були в письмовій формі узгоджені істотні умови кредитування, був установлений початковий кредитний ліміт і була видана кредитна картка.

Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, тоді як у Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) поряд зі змістом Анкети-заяви визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань тощо.

Таким чином, у справі є докази, що підтверджують узгодження сторонами умов кредитування лише станом на 29.09.2008, саме на цих умовах відповідачці був установлений у гривні кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, базова відсоткова ставка 3% на місяць (36,0% річних), а також враховуючи видачу 29.09.2008 кредитної картки № НОМЕР_1 , строк дії якої та фактичного її використання відповідачкою підтверджується даними банківської виписки, був первісно встановлений строк кредитування по 31.01.2010. Після спливу цього строку дія кредитного договору продовжувалася зважаючи на видачу у межах відповідних строків відповідачці та використання нею в обороті з розрахунками за договором інших кредитних карток.

Доказів узгодження в порядку, передбаченому Умовами і Правилами (шляхом оформлення Пам`ятки клієнта, Довідки про умови кредитування чи будь-якого іншого документа з індивідуальними умовами кредитування) інших умов кредитування, в тому числі, щодо умов користування коштами, плати за кредит (відсоткової ставки та порядку її нарахування), комісій, відповідальності за порушення зобов`язань, використання, видачі кредитної картки після 31.03.2015 (останнього дня нарахування відсотків у розмірі, який у всякому разі не перевищував узгодженого 29.09.2008 під час укладення кредитного договору) і/або після 31.01.2010 (останнього дня первісно встановленого строку кредитування) у справі немає.

Із урахуванням наведеного, відповідачка повинна була ясно, у передбаченій законом, у даному випадку письмовій формі здійснити своє волевиявлення як щодо укладання, так і щодо продовження дії кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування, зміни таких умов шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання, продовження дії договору, зміни умов кредитування є обов`язком саме кредитора сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України). Ці вимоги закону не були виконані повною мірою, а саме, щодо умов, які не були включені до Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування, у справі немає жодного підписаного відповідачкою документа, який би доводив факт узгодження з нею інших, окрім як указаних вище, конкретних індивідуальних умов кредитування.

На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були на відповідний час надані банком кошти відповідачці і які не були включені до Анкети-заяви, зокрема, щодо порядку сплати за кредитом, відсоткової ставки за кредитом понад 36,0% річних, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Поза тим, немає жодного документального підтвердження та не надано представником позивача апеляційному суду й усного пояснення щодо підстав, на яких у вказаний вище період в різні дні одного й того ж місяця нараховувалися відсотки за трьома різними ставками, із застосуванням підвищувального коефіцієнта, натомість не нараховувалися відсотки в за узгодженою підвищеною ставкою тощо.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов надання коштів поза тими, що були зафіксовані в Анкеті-заяві, такі факти і обставини повинні бути встановлені лише письмовим доказом власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо умов договору.

З огляду на надані позивачем матеріали, відсутність погоджених сторонами індивідуальних умов кредитування поза визначеними Анкетою-заявою та Довідкою про умови кредитування, доводи позову щодо таких інших умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачкою не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин.

Один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо заборгованості за елементами, які не охоплюються узгодженою сторонами Анкетою-заявою та Довідкою про умови кредитування. Понад те, і наданий позивачем розрахунок заборгованості безвідносно до вищенаведеного дійсних умов і обставин кредитування, нарахування відсотків не ґрунтується ані на законі, ані на договорі.

Як випливає із зафіксованих у розрахунку заборгованості даних, позивач визначив борг за кредитом шляхом включення до тіла кредиту:

витрат, що здійснювалися відповідачкою за рахунок наданих банком коштів,

починаючи з 01.06.2015 і по 31.07.2019 відсотків, що нараховувалися на суму кредиту;

у вересні 2015 року, січні, грудні 2016 року, квітні, липні, серпні, листопаді, грудні 2017 року, лютому червні, жовтні - грудні 2018 року, січні, березні вересні 2019 року пені.

При цьому у відповідних періодах:

нараховані відсотки, що відображалися в колонці розрахунку «Відсотки погашені за рахунок кредита», а також пеня, яка нараховувалася у відповідні періоди з вересня 2015 року по вересень 2019 року, послідовно додавалися до суми кредиту і на суму кредиту, що визначалася і збільшувалася в такий спосіб, так само послідовно нараховувалися відсотки в кожному наступному розрахунковому місяці;

на визначену і щоразу збільшувану в такий спосіб заборгованість за сумою кредиту і відсотками в разі порушення зобов`язань зі сплати на користь банку коштів нараховувалася пеня;

при визначенні остаточної заборгованості за сумою кредиту враховувалися кошти, що вносилися відповідачкою на погашення заборгованості перед банком, відображені в помісячному обліку руху коштів.

За період з 29.09.2008 по 30.11.2020 за даними розрахунку заборгованості, а також за даними банківської виписки зафіксовані такі нарахування (з розбивкою по роках):

у періоді з 29.09.2008 по 31.05.2015 утворилася поточна заборгованість за кредитом у сумі 7961,30 грн за відсутності в розрахунку даних про сплату відсотків за рахунок кредиту та включення таких відсотків до суми кредиту;

на кінець цього періоду була визначена також поточна заборгованість за відсотками в сумі 229,78 грн, що починаючи з 01.04.2015 нараховувалися за ставкою 43,2% річних;

разом заборгованість за кредитом і відсотками 8191,08 грн (7961,30 грн + 229,78 грн);

витрати, що здійснювалися відповідачкою за рахунок наданих банком коштів:

з 01.06.2015 по 31.12.2015 1210,23 грн (без врахування визначеної станом на 31.05.2015 заборгованості за кредитом у сумі 7961,30 грн, яка була з 01.06.2015 врахована в числі заборгованості за наданим кредитом);

з 01.01.2016 по 31.12.2016 6857,88 грн;

з 01.01.2017 по 31.12.2017 8695,03 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 0,00 грн;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 0,00 грн;

з 01.01.2020 по 30.11.2020 0,00 грн;

разом 16763,14 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що з 01.06.2015 по 31.07.2019 нараховувалися на суму кредиту за ставками 2,5%, 2,9%, 3,0%, 3,6% на місяць:

з 01.06.2015 по 31.12.2015 2205,61 грн (включаючи нараховані станом на 31.05.2015 за ставкою 43,2% річних відсотки в сумі 229,78 грн, які були 01.06.2015 додані до суми кредиту);

з 01.01.2016 по 31.12.2016 3616,76 грн;

з 01.01.2017 по 31.12.2017 7292,72 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 9212,97 грн;

з 01.01.2019 по 31.10.2019 6394,89 грн;

з 01.01.2020 по 30.11.2020 0,00 грн;

разом 28722,95 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що з 01.10.2019 по 29.02.2020 нараховувалися на суму кредиту за ставкою 7,2% на місяць (відсоткова ставка на прострочений кредит), не включалися до суми кредиту;

пеня, яка нараховувалася у листопаді, грудні 2016 року, та з червня 2018 року по вересень 2019 року в сумі 1550,00 грн і з липня 2019 по лютий 2020 року в сумі 8815,20 грн (разом 10365,20 грн), відповідно до розрахунку була включена до суми кредиту;

таким чином, до суми кредиту були включені 63812,59 грн (7961,30 грн + 16763,14 грн + 28722,95 грн + 10365,20 грн);

погашення відповідачкою заборгованості перед банком:

з 01.06.2015 по 31.12.2015 3029,05 грн;

з 01.01.2016 по 31.12.2016 13728,60 грн;

з 01.01.2017 по 31.12.2017 8569,50 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 8092,48 грн;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 10376,70 грн;

з 01.01.2020 по 30.11.2020 5225,40 грн;

разом 49021,73 грн.

Банк у період з 01.06.2015 по 31.09.2019 систематично додавав до суми кредиту нараховані відсотки, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові відсотки, а також у вказаних вище місяцях 2015-2019 років пеню. Таке збільшення суми кредиту підтверджується помісячними даними розрахунку заборгованості:

за рахунок відсотків, до прикладу:

заборгованість за наданим кредитом станом на 30.06.2015 складала 7948,63 грн, у періоді з 01.07.2015 по 31.07.2015 до цієї суми були додані 209,00 грн зафіксованих витрат клієнтом кредитних коштів і 228,33 грн нарахованих на відсотків, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 8385,96 грн, а з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 392,40 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 31.07.2015 у сумі 7993,56 грн;

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.01.2019 складала 14040,87 грн, у періоді з 01.02.2019 по 28.02.2019 до цієї суми були додані 803,54 грн нарахованих відсотків, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 14844,41 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 321,50 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 28.02.2019 у сумі 14522,91 грн;

за рахунок відсотків і пені, до прикладу:

заборгованість за наданим кредитом станом на 30.06.2019 складала 17436,04 грн, у періоді з 01.07.2019 по 31.07.2019 до цієї суми були додані 1273,10 грн нарахованих відсотків і 100,00 грн пені, що за відсутності в періоді погашення боргу дало заборгованість за наданим кредитом на 30.06.2019 у сумі 18809,14 грн.

заборгованість за наданим кредитом станом на 30.06.2019 складала 18809,14 грн, у періоді з 01.08.2019 по 31.08.2019 до цієї суми були додані 1480,12 грн пені, що з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 1500,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 31.08.2019 у сумі 18789,26 грн.

Застосування такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту за рахунок коштів, які не видавалися відповідачці фактично. На збільшену за рахунок додавання нарахованих відсотків і пені суму кредиту нараховувалися нові відсотки і пеня. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачкою на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10201,06 грн, а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування відсотків і пені. Втім, позивач не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з відповідачкою, доведення до її відома таких умов нарахувань. Щонайменше з 01.06.2015 заборгованість нараховувалася за вищевказаним неузгодженим з відповідачкою алгоритмом, який за рахунок безпідставного включення до суми кредиту відсотків і пені спотворював базу для нарахувань і, відповідно, всі подальші нарахування.

Доказів про передбачення в будь-який спосіб можливості зарахування пені до суми кредиту, рівно як і можливості нарахування на збільшену в такий спосіб суму кредиту відсотків і пені в справі немає, а фактичне нарахування неустойки на неустойку суперечить правовій природі неустойки (ст. 549 ЦК України, інші норми законодавства) і є недопустимим.

Наявні в справі Умови і Правила не містять відповідних умов договору, а сформульовані в них умови не підтверджують права позивача діяти в такий спосіб. Зрештою, надані позивачем суду Умови і Правила не відповідають тим, положеннями яких обґрунтовувалися пред`явлені до відповідача вимоги. До прикладу, у позовній заяві банк посилається на пункт 2.1.1.2.12. Умов і Правил в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 і передбачає, що в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold». Однак, у справі немає редакції Умов і Правил від 01.03.2019, на момент укладення кредитного договору таких не існувало, в наявній редакції такий пункт взагалі відсутній.

Беручи до уваги, що для визначення в обраний позивачем спосіб елементів пред`явленого до стягнення боргу правових підстав немає, наявність або відсутність фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає в межах наявних у справі доказів і матеріалів визначенню шляхом зменшення загальної суми, яка відповідно до позиції позивача та розрахунку заборгованості кваліфікується як сума (тіло) кредиту (63812,59 грн), на безпідставно включені до цієї суми відсотки (24724,44 грн) і пеню (10365,20 грн), а також на суму коштів, внесених відповідачкою у рахунок погашення заборгованості (49021,73 грн): 63812,59 грн 24724,44 грн 10365,20 грн 49021,73 грн = - 20298,78 грн. Відсотки в межах узгоджених із відповідачкою умов кредитування були нею сплачені повністю, а для нарахування відсотків поза межами таких узгоджених умов немає ані фактичних, ані правових підстав.

У постанові від 23.12.2019 у справі № 572/1169/17 Верховний Суд підтвердив позицію щодо презумпції правомірності правочину в контексті спору стосовно особи, яка підписала в банку анкету-заяву, оскільки мала місце невідповідність у документах стосовно певних анкетних (ідентифікуючих) даних про особу, яка звернулася по надання банківських послуг і отримала в банку кошти фактично. У справі, що розглядається, немає таких обставин і такого спору.

Надані позивачем суду Умови і Правила є об`ємними та складними для сприйняття і розуміння звичайним споживачем фінансових (кредитних) послуг, а свій позов банк умотивував посиланням на Умови і Правила, яких у справі немає. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

З огляду на обставини справи, характер спірних правовідносин та суть цього висновку він, хоча й був зроблений за інших фактичних обставин (коли про узгодження сторонами індивідуальних умов кредитування взагалі не йшлося, підписана позичальником Пам`ятка клієнта (Довідка про умови кредитування) була відсутня), проте, в ситуації, коли має місце фактична правова невизначеність щодо умов кредитування у відповідних межах підлягає врахуванню в спорі.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для стягнення боргу немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум, на перевірці якого наполягав апелянт, не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку кредитором суми кредиту та похідних від неї нарахувань як така.

Позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення боргу за кредитним договором, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів, тож перешкод у доказуванні не мав. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу без виклику його представника, на підставі наданих ним доказів, які вважав достатніми для задоволення позову (а.с. 4, 52, 54). Доводи позову, а також доводи апеляції ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Виходячи з викладеного вище, доводи позивача про належне узгодження умов кредитування поза тими, що були визначені Анкетою-заявою та Довідкою про умови кредитування, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором із такими умовами не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного досягнення згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору поза складеними 29.09.2008 документами, тоді як саме з урахуванням таких належно не узгоджених умов була визначена, розрахована та пред`явлена до стягнення заборгованість.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог за їх необґрунтованістю та бездоказовістю, водночас відмовив у позові із суто формальних підстав, не встановлюючи жодних обставин справи, не перевіряючи по суті жодних доводів позивача, не даючи оцінку його правовій позиції тощо. Суд не враховуючи часу виникнення спірних правовідносин, наявності підстав для висновку про узгодження на початковому етапі умов кредитування, реального надання відповідачці коштів та виникнення обов`язку щодо відповідного розрахунку не взяв до уваги та не досліджував істотних у справі доказів і документів із надуманих підстав, зокрема, через те, що вони в момент їх складення у 2008 році були викладені не на державній мові. Такі міркування суду маніпулятивні та не містять жодного обґрунтування виходячи з фактичних обставин справи щодо неможливості викладу комерційних документів у відповідний час не державною мовою та їх використання в цивільному обороті. Суд ухилився від свого обов`язку щодо з`ясування обставин справи та її належного розгляду (ст.ст. 2, 12, 263 та інші норми ЦПК України). Суд не встановив фактичних обставин справи та ніяк не врахував дійсних фактичних і правових підстав, із яких належало відмовити в позові.

Виходячи з наведеного, доводи апеляції не спростовують необхідності відмови в позові та не дають підстав для задоволення вимог банку, проте, з урахуванням положень ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України і на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4 цього Кодексу апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування щодо підстав для відмови в позові відповідно до встановленого під час апеляційного розгляду справи, залишивши резолютивну частину рішення суду про відмову в позові без змін.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 4, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково, заочне рішення Виноградівського районного суду від 10 червня 2021 року змінити щодо обґрунтування мотивувальної частини рішення.

Резолютивну частину рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 2 грудня 2022 року.

Судді