П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа № 724/859/21

провадження 22-ц/822/557/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретаря Паучек І.І.

учасники справи

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Зоя Сергіївна, на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2022 року, головуючий у першій інстанції Єфтеньєв О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у квітні 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Зазначала, що внаслідок смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина 21 грудня 2005 року.

До спадкового майна належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 вчинено заповіт, посвідчений секретарем Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Лагодою О.А. 5 вересня 2005 року, яким заповіла ОСОБА_1 все своє майно.

Звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Новоукраїнської райноної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Н.Г. від 6 листопада 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Вказувала, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить до майна колгоспного двору, в якому проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Просила визнати право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_7 у липні 2021 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна.

Зазначала, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року належало до суспільної групи господарств колгоспний двір, у якому проживали голова двору ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_8 .

Господарство складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 44,70 кв.м. житловою площею 30,50 кв.м. тамбула літ. «а», замощення «І», літньої кухні літ. «Б» ганку літ. «б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», ганку літ. «д», навісу літ. «Ж», сараю літ. «З», підвалу літ. «Пд», входу в підвал літ. «ВхПд», сараю літ. «і», воріт «№1», огорожі «№2», криниці «№3», замощення «ІІ».

Внаслідок смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на ј частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Подала до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом 29 травня 2009 року.

Постановою державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області Мартинюк Є.Р. від 16 жовтня 2020 року №585/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Також внаслідок смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина 19 лютого 2019 року на ј частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Подала до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом 16 травня 2019 року.

Постановою державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області Мартинюк Є.Р. від 28 липня 2020 року №419/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Просила визнати право власності ОСОБА_7 на ѕ ідеальних частини житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , що складаються з житлового будинку літ. «А» загальною площею 44,70 кв.м, житловою площею 30,50 кв.м, тамбура літ. «а», замощення «І», літньої кухні літ. «Б», ганку літ. «б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», ганку літ. «д», навісу літ. «Ж», сараю літ. «З», підвалу літ. «Пд», входу в підвал літ. «ВхПд», сараю літ. «і», воріт «№1», огорожі «№2», криниці «№3», замощення «ІІ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовлено частково.

Визнано право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

В решті відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_7 на ѕ ідеальних частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складаються з житлового будинку літ. «А» загальною площею 44,70 кв.м, житловою площею 30,50 кв.м, тамбура літ. «а», замощення «І», літньої кухні літ. «Б», ганку літ. «б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», ганку літ. «д», навісу літ. «Ж», сараю літ. «З», підвалу літ. «Пд», входу в підвал літ. «ВхПд», сараю літ. «і», воріт «№1», огорожі «№2», криниці «№3», замощення «ІІ», а саме: на ј частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 як за членом колгоспного двору, ј частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ј частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко З.С., в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити, у зустірчному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Вказує, що висновок суду першої інстанції про належність господарства по АДРЕСА_1 до суспільної групи колгоспний двір є помилковим.

АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року не було колгоспним двором, оскільки ОСОБА_3 працювала у колгоспі з 1951 року по листопад 1977 року.

ОСОБА_7 не доведено, що станом на 15 квітня 1991 року члени двору працювали у колгоспі, відповідно до погосподарської книги за 1991-1995 роки ОСОБА_4 не працював, ОСОБА_5 працювала на консервному заводі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Посилається на доведеність належності господарства по АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств колгоспний двір довідкою Ширівецької сільської ради Хотинського району від 24 квітня 2020 року №175 про віднесення господарства по АДРЕСА_1 станом на 14 квітня 1991 року до суспільної групи господарств колгоспний двір, копією погосподарської книги особовий рахунок № НОМЕР_1 за 1983-1985 роки та копією погосподарської книги особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки, за якими суспільна група господарства визначена як колгоспна, архівною довідкою від 16 вересня 2020 року №801 про роботу ОСОБА_3 в колгоспі «Росія» с.Ширівці.

Вважає, що відсутні докази виникнення спірних питань щодо визначення суспільної групи господарства або оскарження належності домогосподарства до суспільної групи колгоспний двір.

Вказує, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, зазначала, що житловий будинок є майном колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко З.С., підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування частково, суд першої інстанції виходив з того, що домоволодіння по АДРЕСА_1 є майном колгоспного двору.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на відомості погосподарської книги особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки, за якими господарство по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи господарств колгоспний двір, у якому проживали голова двору ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_8 .

Зазначаючи про право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, рівність часток усіх членів двору, суд першої інстанції дійшов висновку про набуття ОСОБА_9 права власності на ј частини майна колгоспного двору, прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ј частини майна колгоспного двору, та спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ј частини майна колгоспного двору.

Водночас суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 набуто право власності на ј частини майна колгоспного двору за заповітом, вчиненим ОСОБА_3 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина 21 грудня 2005 року.

Відповідно до спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 №327, заведеної Новоукраїнською державною нотаріальною конторою Кіровоградського обласного управління юстиції 23 травня 2006 року, ОСОБА_1 23 травня 2006 року звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

ОСОБА_3 вчинено заповіт, посвідчений секретарем Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Лагодою О.А. 5 вересня 2005 року, яким заповіла ОСОБА_1 все своє майно.

Державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Хомутенко О.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом 17 січня 2017 року на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № НОМЕР_3 , переданої у приватну власність на підставі рішення сесії Кропивницької сільської ради від 13 вересня 2001 року №141 площею 5,9 га, розташованої на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підстав Державного акту серії Ш-КР №032778.

Також державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Н.Г. від 6 листопада 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 рік побудови житлового будинку літ.А 1965, тамбура літ. «а», замощення «І», літньої кухні літ. «Б», ганку літ. «б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», ганку літ. «д», навісу літ. «Ж», сараю літ. «З», підвалу літ. «Пд», входу в підвал літ. «ВхПд», сараю літ. «і», воріт «№1», огорожі «№2», криниці «№3», замощення «ІІ» 1980.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина.

ОСОБА_7 подано до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом 29 травня 2009 року.

Постановою державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області Мартинюк Є.Р. від 16 жовтня 2020 року №585/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Також внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина 19 лютого 2019 року.

ОСОБА_7 подано до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом 16 травня 2019 року.

Постановою державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області Мартинюк Є.Р. від 28 липня 2020 року №419/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

За довідкою виконавчого комітету Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 19 вересня 2020 року №955 відповідно до по господарської книги №12 особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки станом на 1 квітня 1991 року у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 .

До матеріалів справи приєднано копію погосподарської книги за особовим рахунком 335 за 1983-1984 роки, відповідно якої господарство відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, голова ОСОБА_3 пенсіонер, син ОСОБА_4 та невістка ОСОБА_5 робітники консервного заводу, онука ОСОБА_8 неповнолітня.

Відповідно до копії погосподарської книги за особовим рахунком 517 за 1991-1995 роки господарство відноситсья до суспільної групи колгоспних дворів, голова ОСОБА_3 пенсіонер, син ОСОБА_4 не працюючий, невістка ОСОБА_5 робітники консервного заводу, онука ОСОБА_8 неповнолітня.

На підставі архівної довідки Комунальної установи «Хотинський районний трудовий архів» від 16 вересня 2020 року №801 в документах архівного фонду колгоспу «Росія» с.Ширівці Хотинського району Чернівецької області є відомості про роботу ОСОБА_3 у колгоспі рядовою з 1951 року по листопад 1977 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Частиною 1 статті 112 ЦК Української РСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі частини першої статті 120 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови від 2 березня 1973 року № 3 «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному дворі і зберіглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до статті 123 ЦК УРСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Визначення суспільної групи господарства урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Таким чином, господарства пенсіонерів, які мають працюючих членів сім`ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цc15 зазначено, що застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим. […]

Погосподарські книги є документами первинного обліку в сільських радах. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільської ради.

За довідкою виконавчого комітету Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 19 вересня 2020 року №955 відповідно до по господарської книги №12 особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки станом на 1 квітня 1991 року у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 .

До матеріалів справи приєднано копію погосподарської книги за особовим рахунком 335 за 1983-1984 роки, відповідно якої господарство відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, голова ОСОБА_3 пенсіонер, син ОСОБА_4 та невістка ОСОБА_5 робітники консервного заводу, онука ОСОБА_8 неповнолітня.

Відповідно до копії погосподарської книги за особовим рахунком 517 за 1991-1995 роки господарство відноситсья до суспільної групи колгоспних дворів, голова ОСОБА_3 пенсіонер, син ОСОБА_4 не працюючий, невістка ОСОБА_5 робітники консервного заводу, онука ОСОБА_8 неповнолітня.

На підставі архівної довідки Комунальної установи «Хотинський районний трудовий архів» від 16 вересня 2020 року №801 в документах архівного фонду колгоспу «Росія» с.Ширівці Хотинського району Чернівецької області є відомості про роботу ОСОБА_3 у колгоспі рядовою з 1951 року по листопад 1977 року.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про віднесення господарства по АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств колгоспний двір.

За архівною довідкою Комунальної установи «Хотинський районний трудовий архів» від 16 вересня 2020 року №801 ОСОБА_3 була членом колгоспу «Росія» с.Ширівці Хотинського району Чернівецької області з 1951 року по листопад 1977 року.

При цьому у матеріалах справи відсутні відомості щодо подальшого членства ОСОБА_3 у колгоспі.

Господарство пенсіонера ОСОБА_3 відповідно до копії погосподарської книги за особовим рахунком 335 за 1983-1984 роки, погосподарської книги за особовим рахунком 517 за 1991-1995 роки мало працюючих членів сім`ї

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не є працюючими членами колгоспу, тому відноситься до суспільної групи робочих.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_7 у відзиві на апеляційну скаргу щодо належності господарства по АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств колгоспний двір, зазначення ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом про належність господарства по АДРЕСА_1 до майна колгоспного двору.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Оскільки ОСОБА_3 була членом колгоспу «Росія» с.Ширівці Хотинського району Чернівецької області з 1951 року по листопад 1977 року були наявні підстави вважати, що господарство по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

Разом із тим, з листопада 1977 року ОСОБА_3 не відносилась до працюючих членів колгоспу.

У матеріалах справи відсутні докази щодо членства ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та праці у колгоспі.

Тому з листопада 1977 року спірне господарство втратило статус колгоспного двору.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновків про застосування положень статей 120, 123 ЦК Української РСР до спірного домоволодіння, набуття ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 права власності на ј частини житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , кожним на порушення норм матеріального права.

Відповідно до спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 №327, заведеної Новоукраїнською державною нотаріальною конторою Кіровоградського обласного управління юстиції 23 травня 2006 року, ОСОБА_1 23 травня 2006 року звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

ОСОБА_3 вчинено заповіт, посвідчений секретарем Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Лагодою О.А. 5 вересня 2005 року, яким заповіла ОСОБА_1 все своє майно.

Державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Хомутенко О.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом 17 січня 2017 року на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № НОМЕР_3 , переданої у приватну власність на підставі рішення сесії Кропивницької сільської ради від 13 вересня 2001 року №141 площею 5,9 га, розташованої на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підстав Державного акту серії Ш-КР №032778.

Також державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Н.Г. від 6 листопада 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 рік побудови житлового будинку літ.А 1965, тамбура літ. «а», замощення «І», літньої кухні літ. «Б», ганку літ. «б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», ганку літ. «д», навісу літ. «Ж», сараю літ. «З», підвалу літ. «Пд», входу в підвал літ. «ВхПд», сараю літ. «і», воріт «№1», огорожі «№2», криниці «№3», замощення «ІІ» 1980.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, пунктом 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року № 1/5, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих.

На підставі п.128 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час виникнення правовідносин, якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) або квартира в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не провадилась, - довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих.

Пунктом 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачалося обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавалися актами органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

З огляду на підтвердження права власності ОСОБА_3 є підстави для визнання права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2022 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Судовий збір

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2022 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено, визнано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

У зустрічному позові ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна відмовлено.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги відповідно квитанції Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 10 червня 2022 року №0.0..1 в сумі 1362 грн., квитанції Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 5 липня 2022 року №0.0..1 в сумі 1362 грн.

Отже, з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2724 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Зоя Сергіївна, задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

У зустрічному позові ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2724 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

І. Н. Лисак