ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року

м. Чернівці

справа № 723/2081/17

провадження №22-ц/822/282/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Одинака О.О., Перепелюк І.Б.

секретаря Тодоряка Г.Д.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_2 , Сторожинецька міська рада Сторожинецького району Чернівецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року, головуючий у першій інстанції Пташник А.М.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 у серпні 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі.

Вказувала, що є власником земельної ділянки площею 0,2987 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Посилалась на здійснення суміжним землекористувачем ОСОБА_4 самовільного знесення огорожі та захоплення земельної ділянки площею 0,035 га шляхом здійснення будівництва фундаменту з огороджувальною сіткою в глиб земельної ділянки.

Просила зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 неправомірно захоплену частину земельної ділянки площею 0,035 га цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, просила зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 неправомірно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Сторожинецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 неправомірно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403 по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки довжиною 40 м 29 см.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 20 травня 1994 року №97, яким передано ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_2 , а також п.8.3 рішення 12 сесії 5 скликання Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 24 грудня 2009 року №308/41-2009 щодо внесення зміни в рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 20 травня 1994 року №97, за яким передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,45 га, в тому числі 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 , виявлення накладення земельної ділянки в процесі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у травні 2018 року, визначення.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи судового експерта Маковейчука М.І. від 10 грудня 2020 року №69/11-20, проведеної у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сторожинецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання рішення Строжинецької міської ради та державного акту на право власності на землю частково недійсними, має місце зміщення земельної ділянки площею 0,2987 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0403, переданої у власність ОСОБА_3 , в сторону землекористувача ОСОБА_2 , яке призвело до порушення меж та накладення земельної ділянки.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що причиною накладення земельної ділянки є помилка при формуванні ділянок, які вже внесені до Державного земельного кадастру, а саме не правильне місце розташування земельної ділянки на місцевості.

Посилається на порушення норм процесуального права, ухвалення судового рішення за наявності заяви ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою від 10 січня 2022 року, позбавлення права скористатися правовою допомогою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.125, ч.1 ст.152, ч.1, 2 ст.153 та дійшов висновку про наявність підстав для захисту права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку у обраний спосіб зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 захоплену частину земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403 по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки довжиною 40 м 29 см.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на висновки судової земельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 21 травня 2018 року №272 про накладення земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_2 , що розташована по АДРЕСА_2 , на земельну ділянку, яка передана у власність ОСОБА_3 , площею 0,0076 га.

Наявна огорожа зі сторони господарства ОСОБА_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , не відповідає межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , яка передана у власність ОСОБА_3 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ№837229 від 10 травня 2012 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до державного акту серії ЯЛ №837229 від 11 травня 2012 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2987 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403, яка знаходитсья по АДРЕСА_1 .

Згідно будівельного паспорту ОСОБА_2 є забудовником земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка межує з земельною ділянкою позивача ОСОБА_3 .

На підставі висновку судової земельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 21 травня 2018 року №272 про накладення земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_2 , що розташована по АДРЕСА_2 , на земельну ділянку, яка передана у власність ОСОБА_3 , площею 0,0076 га.

Наявна огорожа зі сторони господарства ОСОБА_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , не відповідає межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , яка передана у власність ОСОБА_3 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ№837229 від 10 травня 2012 року.

До матеріалів справи приєднано висновок судової земельно-технічної експертизи судового експерта Маковейчука М.І. від 10 грудня 2020 року №69/11-20, проведеної у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сторожинецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання рішення Строжинецької міської ради та державного акту на право власності на землю частково недійсними, за якими має місце зміщення земельної ділянки площею 0,2987 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0403, переданої у власність ОСОБА_3 , в сторону землекористувача ОСОБА_2 , яке призвело до порушення меж та накладення земельної ділянки.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до вимог п.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_3 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 неправомірно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки.

Водночас підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначалися порушення права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частини 1, 2 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Пунктом «б» ст.211 ЗК України встановлена відповідальність за порушення земельного законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

На підставі ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За вимогами ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчує державний акт.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 914/1521/17.

Згідно із висновком судової земельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 21 травня 2018 року №272 наявне накладання земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_2 , що розташована по АДРЕСА_2 , на земельну ділянку, яка передана у власність ОСОБА_3 , площею 0,0076 га.

Наявна огорожа зі сторони господарства ОСОБА_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , не відповідає межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , яка передана у власність ОСОБА_3 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ№837229 від 10 травня 2012 року.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність вини у зайнятті земельної ділянки, можливості накладення земельної ділянки внаслідок зміщення земельної ділянки площею 0,2987 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0403, переданої у власність ОСОБА_3 , в сторону землекористувача ОСОБА_2 є припущенням.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

До матеріалів справи приєднано висновок судової земельно-технічної експертизи судового експерта Маковейчука М.І. від 10 грудня 2020 року №69/11-20, проведеної у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сторожинецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання рішення Строжинецької міської ради та державного акту на право власності на землю частково недійсними.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина перша, друга статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Висновок судової земельно-технічної експертизи судового експерта Маковейчука М.І. від 10 грудня 2020 року №69/11-20 містить інформацію щодо предмета доказування, підстав уважати, що копія висновку отримана з порушенням порядку немає, тому суд першої інстанції мав підстави прийняти зазначений висновок експертизи як письмовий доказ, такий доказ є належним та допустимим.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування відповідачем обґрунтованості доводів позивача, оскільки це не звільняє відповідача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

У дослідницькій частині висновку судової земельно-технічної експертизи судового експерта Маковейчука М.І. від 10 грудня 2020 року №69/11-20 при відповіді на перше питання зазначено, що має місце зміщення земельної ділянки площею 0,2987 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0403, переданої у власність ОСОБА_3 , в сторону землекористувача ОСОБА_2 , яке призвело до порушення меж та накладення земельної ділянки.

Натомість у відповіді на третє питання щодо місця розташування земельної ділянки площею 0,2987 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0403, яка належить ОСОБА_3 при винесенні її в натурі (на місцевості) наведених висновків не зроблено.

Крім того, посилання у висновку судової земельно-технічної експертизи судового експерта Маковейчука М.І. від 10 грудня 2020 року №69/11-20 на наявність зміщення земельної ділянки спростовується висновком судової земельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 21 травня 2018 року №272, за яким розташування, конфігурація та лінійні проміри окружних меж земельної ділянки що перебуває у користуванні ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та використовується для ведення особистого селянського господарства в цілому, за винятком межі між земельними ділянками, що знаходяться у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідають розташуванню, конфігурації та лінійним промірам, які вказані у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №837229 від 10 травня 2021 року.

Таким чином висновки суду першої інстанції про порушення права ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2987 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:007:0403, яке підлягає захисту в обраний нею спосіб, відповідають вимогам закону.

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Враховуючи, що Сторожинецька міська рада Чернівецької області не є особою, яка здійснила захоплення частини земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відповідальною за це, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_3 до Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі на порушення норм матеріального права.

Також посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на ухвалення судового рішення за наявності заяви про відкладення розгляду справи та порушення права на правову допомогу не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною першою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною другою статті 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Пунктом першим частини третьої статті 223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З матеріалів справи вбачається подання ОСОБА_2 заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину, перебуванням на самоізоляції 10 січня 2022 року.

Суд першої інстанції пославшись на належне повідомлення ОСОБА_2 про час, місце та дату розгляду справи, неявку ОСОБА_2 в судове засідання також 18 жовтня 2021 року та 24 листопада 2021 року, визнання причин неявки у судове засідання неповажними, обгрунтовано вважав, що наявні процесуальні підстави для розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 10 січня 2022 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі підлягає скасуванню, в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 неправомірно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403 по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки довжиною 40 м 29 см змінити з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі скасувати.

У позові ОСОБА_3 до Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення незаконно встановленої огорожі відмовити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 неправомірно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0076 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403 по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно спорудженої бетонної огорожі та сітки довжиною 40 м 29 см змінити.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0076 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0403 по АДРЕСА_1 та знести огорожу довжиною 40 м 29 см, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 29 квітня 2022 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк