Справа № 202/6014/21
Провадження № 4-с/202/1/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, Індустріальний районний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,-

ВСТАНОВИВ

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою, за змістом якої просив суд зобов`язати Індустріальний районний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (м.Дніпро) (далі ВДВС) зняти арешт з нерухомого майна, належного заявнику; визнати виконавчий лист АА №781322 від 26 вересня 2005 року таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що арешт було накладено державним виконавцем у 2005 році, після чого виконавче провадження було закрито, а згодом і знищено за сплином строків зберігання, проте арешт знято не було.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Жодних заперечень по суті скарги не надали.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що у відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 269881848 від 10 серпня 2021 року, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на підставі постанови державного виконавця Індустріального ВДВС Щербини Т.М. про арешт АА 781322 від 26 вересня 2005 року.

Згідно відповіді Індустріального районного відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо зняття арешту, було повідомлено, що перевіркою даних АСВП було встановлено, що виконавче провадження в межах якого було винесено постанову про арешт майна боржника було закрито та передано до архіву, та знищено відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до копії постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №781322 від 26 вересня 2005 року, на майно боржника ОСОБА_1 накладено арешт на підставі виконавчого листа № 2-714, виданого 10 квітня 1997 року Красногвардійським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, в розмірі 1/4 частини.

Так, згідно частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - № 606-XIV) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Аналіз правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Частиною першою статті 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 37 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 40 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 38 Закону № 606-XIV, яка, зокрема, передбачає зняття арешту з майна боржника.

Частинами 1, 2 ст. 38 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Разом із тим, вказаного державний виконавець не зробив, що є підставою для скасування відповідного арешту.

Вказаних висновків також дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 02 лютого 2022 року по справі № 753/4690/21.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту, в зв`язку із чим скарга у відповідній частині підлягає задоволенню.

В той же час, вимога заявника щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом залишається без задоволення, оскільки відповідна вимога має розглядатись не в порядку скарги на дії державного виконавця, а відповідно до статті 432 ЦПК України, якою передбачено інший порядок та підстави для розгляду відповідних заяв.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 353, 447-451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати неправомірною бездіяльність Індустріального районного відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати начальника Індустріального районного відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати арешт майна та заборону на його відчуження, що були накладені постановою державного виконавця Індустріального ВДВС Щербини Т.М., серії АА №781322 від 26 вересня 2005 року, на майно боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині скарги відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін