Справа № 569/3802/20
10 травня 2022 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу № 569/3802/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування виконачого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
05 березня 2020 року в провадження судді Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування виконачого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2014 р. було розірвано шлюб між нею та відповідачем, малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання з матір`ю та стягнуто на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач після розлучення зовсім не цікавиться дітьми, не приймає ніякої участі в їх вихованні, а також сплачує аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, має заборгованість по аліментах. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, матеріально їх не утримує, не турбується про їх життя, здоров`я, тому вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно його дітей.
Ухвалою судді Смолій Л.Д. від 02 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 8 вересня 2020 року суддя ОСОБА_5 звільнена у відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2020 року справа № 569/3802/20 розподілена судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиній Н.Г.

Представник позивача адвокат Рудика С.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника та не заперечує проти заочний розгляд справи.

Відповідач в судові засідання, призначені на 10 лютого 2022 року, 02 березня 2022 року, 04 квітня 2022 року, 10 травня 2022 року жодного разу не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду також не подавав.

Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1985 р.н., є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 08.04.2014 у справі № 569/2776/14-ц. Малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено на проживання з матір`ю.З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2014 року і до повноліття дітей.

Аліменти на утримання дітей батько сплачує не регулярно і не в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого 25.11.2021 відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заборгованість ОСОБА_2 по аліментах за період з 07.08.2018 по 31.11.2021 становила 27363,75 грн.

Згідно висновку виконавчого комітету Рівненської міської ради як органу опіки та піклування № 08-95 від 20.01.2022 року ОСОБА_1 у лютому 2019 року зверталася до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . В позовній заяві ОСОБА_8 вказувала, що після розірвання шлюбу батько зовсім не цікавиться ні донькою, ні сином, не бере участі у їх вихованні. Ще до розлучення ОСОБА_2 зі своїми батьками виселили її з малолітніми дітьми на вулицю з квартири АДРЕСА_1 . Згодом дід ОСОБА_10 пред`явив позов до суду про визнання його невістки ОСОБА_8 та малолітніх онуків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 і зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою (справа № 569/6219/16). Позов було задоволено повністю, рішення суду набрало законної сили 18.10.2016.

ОСОБА_2 заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки та сина. У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

Зважаючи на бажання батька брати участь у вихованні дітей до Рівненського міського суду (справа № 569/3258/19) був направлений висновок органу опіки та піклування від 13.08.2019 № 08-1264 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . За заявою ОСОБА_1 її позовна заява про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ухвалою Рівненського міського суду від 24.10.2019 була залишена без розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду у справі № 569/4963/19 від 07.12.2020 позовна заява ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми була залишена без розгляду у зв`язку з його неодноразовою неявкою до суду. Спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_6 визначений не був.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 надалі ухилявся від виконання батьківських обов`язків, ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення його батьківських прав стосовно дітей.

Батько малолітніх ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 в КЗ «Рівненський обласний центр з надання соціальної допомоги» POP. Фактично він з дружиною та малолітнім сином проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_2 надав службі у справах дітей письмове пояснення, в якому вказав, що не буде заперечувати проти позбавлення його батьківських прав у разі, якщо ОСОБА_1 відмовиться від усіх фінансових вимог щодо нього, які утворилися через несвоєчасну виплату аліментів на дітей. Пізніше він повідомив, що мати дітей не бажає іти на компроміс, тому він відмовляється від попереднього свого пояснення.

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_14 з матір"ю, вітчимом та меншою сестрою проживають за адресою: АДРЕСА_5 . За місцем проживання створені належні умови для виховання і розвитку дітей.

Неповнолітня ОСОБА_3 навчається у Рівненській ЗОШ № 13 характеристики на дитину, виданої навчальним закладом, вбачається, що батько ОСОБА_2 зв`язків зі школою не підтримує, батьківські збори не відвідує, жодного разу з вчителями не спілкувався. ОСОБА_15 до школи приводять і забирають мама і вітчим.

Малолітній ОСОБА_4 також навчається у Рівненській ЗОШ № 13. З характеристики на дитину, виданої навчальним закладом, вбачається, що з рідним батьком хлопчика класний керівник не знайома. Батько ОСОБА_6 контакту зі школою не підтримує, жодного разу з вчителями не спілкувався. Здобувача знань до навчального закладу приводить і забирає мама і вітчим.

Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з вимогами ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Неповнолітня ОСОБА_14 надала службі у справах дітей письмове пояснення, в якому вказала, що дуже хоче щоб ОСОБА_16 позбавили батьківських прав. Про нього у дівчинки негативні спогади. Батьком дівчинка вважає ОСОБА_17 , маминого чоловіка.

Малолітній ОСОБА_4 пояснив, що своїм справжнім татом вважає ОСОБА_18 . Хлопчик любить тата ОСОБА_20 і хоче мати прізвище ОСОБА_21 . ОСОБА_16 хлопчик не знає і знайомитись з ним не хоче.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкудосамостійногожиття, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками.

Питання про позбавлення ОСОБА_16 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_6 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.12.2021. На засіданні були присутні ОСОБА_17 , ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_14 . Членам комісії дівчинка пояснила, що дуже хоче щоб ОСОБА_16 позбавили батьківських прав. Своїм батьком дитина вважає ОСОБА_17 , маминого чоловіка. Розповіла, що ОСОБА_22 в коридорі навіть не підійшов до неї. Батько дітей ОСОБА_2 пояснив, що не брав участі у вихованні дітей, бо йому перешкоджали бачитися з дітьми. Діти не хочуть бачитися з ним.

З метою захисту прав дітей, відповідно до ст. 164 СК України, виконавчий комітет Рівненської міської ради як органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не спілкується з дітьми, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належні та достатні докази на підтвердження заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав. Доказів того, що він не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Таким чином, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд доходить висновку про необхідність стягнення судових витрат у виді судового збору з відповідача на користь позивача у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтею 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування виконачого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач - ОСОБА_22 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Рівненського міськвинкому, місцезнаходження: м. Рівне, вул. Соборна, 12-А.

Суддя Н.Г. Кучина