Справа № 2-4862/10
УХВАЛА

"08" грудня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову по справі №2-4862/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 24 листопада 2022 року надійшло вказане клопотання, де представник відповідача просить у цивільній справі №2-4862/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, скасувати заходи забезпечення позову в частині арешту, накладеного на житловий будинок АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , які були вжиті ухвалою суду №2-4862/10 від 15 листопада 2010 року (т.3 а.с.68-71).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказує, що 25 листопада 2010 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі №2-4862/10 було ухвалене рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1 502 569,00 грн. Вказане рішення виконане повністю, у зв`язку з чим необхідність в забезпечені позовної заяви відпала.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала з підстав викладених у клопотанні та письмових пояснень.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Встановлено, що заходи забезпечення позовної заяви ОСОБА_3 у цивільній справі №2-4862/10 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів були вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира №2-4862/10 від 15 листопада 2010 року шляхом накладення арешту на: житловий будинок АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 ; житловий будинок АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_4 ; на все рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 за місцем його проживання в АДРЕСА_4 (т.1 а.с.12).

Рішенням Корольвського районного суду м. Житомира №2-4862/10 від 25 листопада 2010 року, що набрало законної сили, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 отриманий аванс, сплачений судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у загальній сумі 1 502 569,00 грн. (т.1 а.с.32-33).

Для примусового виконання рішення суду, 22 грудня 2010 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано виконавчий лист, який в даний час знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирські області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), виконавче провадження №24073936 (т.2 а.с.193-225).

Відповідно до ч.7, 8 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Вказана норма введена в дію після постановлення судом ухвали про забезпечена позову та після відкриття виконавчого провадження (01.02.2011), отже не може бути застосована в частині вказівки на дев`яносто днів, тому суд не досліджує це питання. Для визначення підставності вимог про скасування заходів забезпечення позову дослідженню підлягає стан виконання рішення суду.

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира на розгляді перебувала заява ОСОБА_2 про визнання вказаного виконавчого листа №2-4862/10 таким, що не підлягає виконанню. Заява була мотивована тим, що рішення суду, на думку ОСОБА_2 , було виконане (т.2 а.с.116-117). Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року, що набрала законної сили, було відмовлено у задоволенні заяви (т.2 а.с.241-244). При цьому суд в ухвалі встановив такі обставини: «… Зважаючи на те, що в рахунок погашення боргу за вказаним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010 по справі №2-4862/10 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачено 1 053 000,00 грн. згідно розписки від 13.09.2018 та розписки від 09.07.2013, тоді як згідно вказаного рішення сума боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 становить 1 500 749,00 грн., слід зробити висновок про те, що стягнення за виконавчим листом №2-4862/10 відбулось частково. З урахуванням встановлених обставин справи, відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. …».

Вказаною ухвалою вирішено питання по суті, тобто суд на підставі встановлених обставин прийняв рішення, яке обов`язкове для учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.258 ч.1 ЦПК України, судовими рішеннями є, в тому числі ухвали, отже вказані обставини, які встановлені ухвалою від 25 серпня 2020 року не доказуються при розгляді даної заяви про зняття арешту.

У постанові Верховного суду 24 листопада 2021 року в справі №390/348/17 викладено такий висновок: Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Одночасно вказана ухвала є письмовим доказом в розумінні ст.95 ЦПК України, який підтверджує факт невиконання рішення суду від 25 листопада 2010 року. Боржником цей доказ не спростовано.

З викладеного суд робить висновок, що станом на день постановлення ухвали суду від 25 серпня 2020 року, рішення суду від 25 листопада 2010 року у справі №2-4862/10 не було виконано.

Боржником не представлено доказів сплати на користь стягувача будь-яких коштів після 25 серпня 2020 року на виконання рішення суду, отже рішення суду на момент розгляду даної заяви є не виконаним, тому відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.158, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. П. Маслак