Ухвала

28 грудня 2022 року

місто Київ

справа № 132/3321/20

провадження № 61-11649ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ткачук Ірини Валеріївни про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернулася до суду із позовом до Ткачук І. В. , у якому просила:

- визнати протиправними дії Ткачук І. В. : з приводу того, що в межах судової справи № 0240/3058/18-а, яка розглядалася Вінницьким оружним адміністративним судом, Ткачук І. В. у протизаконний спосіб та власними діями навмисно позбавила ОСОБА_1 гарантованої Державою України професійної правової допомоги; з приводу того, що завдяки протиправним діям Ткачук І. В. порушено право ОСОБА_1 на судовий захист в судах України; з приводу того, що через протиправні дії Ткачук І. В. ОСОБА_1 змушена була витрачати власний час та кошти на написання та направлення заяв та звернень до органів влади щодо вчинення протиправних дій відповідача, які стали підставою для припинення правової допомоги позивачу; з приводу того, що через протиправні дії Ткачук І. В. фактично зобов`язано було в подальшому ОСОБА_1 в судовому порядку визнавати дії відповідних центрів із надання правової допомоги незаконними, що також потребувало додаткових матеріальних та моральних зусиль для організації життя позивача; з приводу того, що в результаті протиправних дій відповідача у позивача через хвилювання за своєчасно не отриману правову допомогу погіршився стан здоров`я та ОСОБА_1 тривалий час лікувалася в медичних закладах; з приводу того, що Ткачук І. В. умисно власними діями подала недостовірні звернення до Вінницького центру із надання вторинної правової допомоги, які стали підставою наказу Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20 червня 2019 року № 47/10 про безпідставне припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 , яка надавалася згідно з наказом цього центру від 28 березня 2019 року № 323/04; з приводу того, що протиправними діями Ткачук І. В. була створена, а в подальшому подана заява адвоката Ткачук І. В. до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05 червня 2019 року із документами до такої заяви, які не відповідали реальним обставинам справи № 0240/3058/18-а; з приводу того, що діями Ткачук І. В. умисно порушено у справі № 0240/3058/18-а Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закон України «Про безоплатну правову допомогу» та «Стандарт якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у цивільному, адміністративному процесах та представництва у кримінальному процесі»;

- стягнути із Ткачук І. В. на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, у розмірі 30 000, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 12 липня 2022 року Вінницький районний суд Вінницької області частково задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд стягнув із Ткачук І. В. на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму 30 000, 00 грн.

В інший частині вимог позову відмовив. Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 18 жовтня 2022 року Вінницький апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу Ткачук І. В. , рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року в частині стягнення з Ткачук І. В. відшкодування моральної шкоди скасував, ухвалив у цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

І. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 18 листопада 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 06 грудня 2022 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав строк для усунення її недоліків.

Заявник 20 грудня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із новою редакцією касаційної скарги, у якій належно викладені підстави для касаційного оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначила підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник, яка переконана, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначила те, що:

- (1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 902/803/17, від 30 січня 2020 року у справі № 904/1093/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 924/196/19, відповідно до яких суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевіряти доводи сторін;

- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, щодо доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) як складової принципу добросовісності;

- (3) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 31 березня 2021 року у справі № 923/875/19, від 13 жовтня 2021 року у справі № 923/1379/20, відповідно до яких обставини, наведені заявником, підлягають доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається найбільш вірогідним, ніж протилежний;

- (4) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18, згідно з якими звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд

(стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 КАС України та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, яка є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги;

- (5) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 487/488/16-ц, де встановлено, що у разі припинення представництва обов`язковому повідомленню підлягають суд та особа, повноваження якої обмежуються чи припиняються. Це повинна зробити особа, яка припиняє або обмежує представницькі повноваження. Якщо такого повідомлення не надійшло, то усі негативні наслідки дій, вчинених представником з перевищенням повноважень або без таких, покладаються на довірителя;

- (5) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 360/1536/17, згідно з яким про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви (частини перша, друга, четверта статті 64 ЦПК України);

- (6) суд апеляційної інстанції не дослідив докази, які мають значення для вирішення справи;

- (7) суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання заявника про витребування доказів.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу № 132/3321/20 за позовом ОСОБА_1 до Ткачук Ірини Валеріївни про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак