КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9506/2022
справа №368/1297/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Міністерства енергетики України та апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Іванюти Т.Є.,

у справі позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Стайківської сільської ради (в особі Ржищівської міської ради), Міністерства енергетики України, третя особа АТ "Укртрансгаз", ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позову вказує, що з 2000 року проживає у житловому будинку у АДРЕСА_1 . У вказаний будинок позивач заселений як у службове приміщення на підставі ордеру №01 від 26 жовтня 2000 року, що виданий Стайківською сільською радою.

Разом з позивачем у будинок також вселилися члени його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також з моменту народження дочка ОСОБА_2 проживала у вказаному будинку.

Рішенням Стайківської сільської ради №07 від 14 квітня 2017 року надано згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності Стайківської сільської ради житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Стайківської сільської ради №06 від 03 травня 2018 року житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , виключений з числа службових.

Однак, до комунальної власності Стайківської сільської ради житловий будинок переданий не був, у зв`язку з чим позивачі не змогли скористатись своїм правом на приватизацію та приватизувати житловий будинок згідно рішення Стайківської сільської ради №04 від 05 лютого 2019 року.

На даний час позивачі не можуть отримати у власність житловий будинок шляхом безкоштовної приватизації, оскільки житловий будинок не переданий до комунальної власності Стайківської сільської ради.

Позивачі продовжують проживати у вказаному будинку, добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються цим нерухомим майном, доглядають за будинком та утримують його. Позивач ОСОБА_1 сплачує комунальні платежі за будинок, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, здійснив добудову господарських споруд.

Вказують, що неодноразово звертались до Стайківської сільської ради, інших органів та організацій з метою вирішення питання про передачу позивачам у власність будинку, яким вони користуються, проте у Стайкінській сільській раді повідомляли, що житловий будинок не знаходиться на балансі сільської ради.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати ОСОБА_1 добросовісним володільцем житлового будинку та визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальною площею 96,9 кв. м., житловою площею 50,6 кв. м., допоміжною площею 46,3 кв. м.) та господарські будівлі і споруди (альтанка під літ. Б, сарай під літ. В, погріб під будівлею сараю під В, гараж під літ. В1, вбиральня під літ. Г, 1/2 колодязя під літ. L, огорожа під літ. h, ворота під літ. h1, хвіртка під літ. h2, ганок під літ. N), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю;

- визнати ОСОБА_2 добросовісним володільцем житлового будинку та визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальною площею 96,9 кв. м., житловою площею 50,6 кв. м., допоміжною площею 46,3 кв. м.) та господарські будівлі і споруди (альтанка під літ. Б, сарай під літ. В, погріб під будівлею сараю під В, гараж під літ. В1, вбиральня під літ. Г, 1/2 колодязя під літ. L, огорожа під літ. h, ворота під літ. h1, хвіртка під літ. h2, ганок під літ. N) що розташовані за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю;

- визнати ОСОБА_3 добросовісним володільцем житлового будинку та визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальною площею 96,9 кв. м., житловою площею 50,6 кв. м., допоміжною площею 46,3 кв. м.) та господарські будівлі і споруди (альтанка під літ. Б, сарай під літ. В, погріб під будівлею сараю під В, гараж під літ. В1, вбиральня під літ. Г, 1/2 колодязя під літ. L, огорожа під літ. h, ворота під літ. h1, хвіртка під літ. h2, ганок під літ. N), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю;

- визнати ОСОБА_4 добросовісним володільцем житлового будинку та визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальною площею 96,9 кв. м., житловою площею 50,6 кв. м., допоміжною площею 46,3 кв. м.) та господарські будівлі і споруди (альтанка під літ. Б, сарай під літ. В, погріб під будівлею сараю під В, гараж під літ. В1, вбиральня під літ. Г, 1/2 колодязя під літ. L, огорожа під літ. h, ворота під літ. h1, хвіртка під літ. h2, ганок під літ. N), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 20 червня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 добросовісними володільцями житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , право власності за кожним на ј частину житлового будинку (загального площею 96,9 кв. м., житловою площею 50,6 кв. м., допоміжною площею 46,3 кв. м.) з господарськими будівлями та спорудами ( альтанка під літ.Б, сарай під літ.В, погріб під будівлею сараю під літ.В, гараж під літ. в1, вбиральня під літ.Г,, Ѕ колодязя під літ. L, ворота під літ. h1, огорожа під літ. h, хвіртка під літ.h2, ганок під літ. N), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Не погодившись з ухваленим рішення, 28 липня 2022 року Міністерством енергетики України подано апеляційну скаргу.

Уважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалено при неповному з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що позивач заселений у житловий будинок, як у службове приміщення державної власності на підставі ордеру від 26 жовтня 2000 року № 01, що виданий Стайківською сільською радою.

Судом першої інстанції не взято до уваги пояснення надані під час судового засідання, а саме, що позивач був обізнаний про власника на спірний житловий будинок, що майно перебуває у державній власності, а сам позивач проживає в житловому будинку як працівник.

Уважає, що в цьому випадку не можна уважати володіння нерухомим майном, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на який позивачі просять визнати право власності в порядку набувальної давності, добросовісним.

Зазначає, що позивачі не підтвердили належними та допустимими доказами факт добросовісного та відкритого володіння житловим будинком.

Вказує, що зі змісту 344 статті Цивільного кодексу України обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такими: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Уважає, що позивачами не доведено усіх обставин, передбачених вказаною статтею, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на судові рішення у справах №707/1642/19 від 23 лютого 2021 року, №183/4356/17 від 26 березня 2021 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Кагарлицького районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

07 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" подано апеляційну скаргу.

Вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції. Зазначає, що відповідно до пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 грудня 2019 року № 3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України».

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (державний інвентарний номер - ) обліковується на балансі ТОВ «Оператора ГТС України». Зазначений будинок переданий ТОВ «Оператора ГТС України» на праві господарського відання відповідно до Договору № 13010-05/197 про передачу на праві господарського відання державного майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 21 листопада 2019 року, який укладено між Міністерством Фінансів України (Уповноважений орган) та ТОВ «Оператор ГТС України» (користувач).

Між AT «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор ГТС України» укладений Акт приймання-передачі від 01 січня 2020, відповідно до якого ТОВ «Оператор ГТС України» передано державне майно, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (об`єкт передачі), в тому числі житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (державний інвентарний номер - ).

Вказує, що ТОВ «Оператор ГТС України» зверталось до Міністерства Фінансів України листом №ТОВВИХ-20- 6619 від 11 червня 2020 року «Стосовно передачі об`єктів житлового фонду, які перебувають на балансі Товариства, у комунальну власність», на що отримана відповідь лист №47010-06/1-7/20823 від 10 липня 2020 року про заборону відчуження основних фондів відповідно до розпорядження КМУ від 15 листопада 2019 року №1087-р та ст.7 ЗУ «Про трубопровідний транспорт».

Вказує, що на момент заселення позивача житловий будинок кваліфікувався як службове приміщення, був наданий позивачу на підставі ордеру №01 від 26 жовтня 2000 року, проте 03 травня 2018 року рішенням Стайківської сільської ради №06 спірний житловий будинок виключений з числа службових.

Вказує, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду № 910/17274/17 від 14 травня 2019 року, № 755/16913/16-ц від 24 січня 2019 року, №910/17274/17 від 14 травня 2019 року.

Вказує, що позивачу було відомо хто є власником даного нерухомого майна, що виключає обставини добросовісного володіння спірним нерухомим майном; позивач проживає в даному будинку за волею власника такого майна, а сам по собі факт проживання позивача у спірній будівлі, утримання її в належному стані та здійснення оплати за житлово-комунальні послуги не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

07 вересня 2022 року ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" подано відзив на апеляційну скаргу Міністерства енергетики України, який фактично дублює доводи апеляційної скарги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України".

07 вересня 2022 року надійшов відзив АТ "Укртрансгаз" на апеляційну скаргу.

Вказує, що доводи апеляційної скарги підтримує у повному обсязі, просить скаргу задовольнити.

Зазначає, що спірне майно має власника, яким є Держава Україна, що спірне майно увесь час знаходилося в господарському віданні Оператора газотранспортної системи.

Вказує, що ухваленням оскаржуваного рішення про задоволення позову у справі №368/1297/20, суд першої інстанції допустив відчуження майна трубопровідного транспорту, що суперечить приписам Закону України «Про трубопровідний транспорт», яким таке відчуження заборонено, чим неправильно застосовано норми матеріального права.

Звертає увагу, що добросовісність володіння передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. У цій справі фактично Держава увесь час була власником спірного майна, не відмовлялась від нього, що унеможливлює добросовісне набуття відповідачами цього майна.

Звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право позивачів на визнання права власності на житловий будинок виникло до 16 липня 2020 року, а саме в 2010 році, з огляду на те, що спірне майно увесь час належало Державі, і лише з моменту передачі державного майна у господарське відання ТОВ «Оператор газотранспортної системи» таке господарське відання підлягало реєстрації, що і було відображено в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду № 910/17274/17 від 14 травня 2019 року, № 201/12550/16-ц від 01 серпня 2018 року.

20 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на апеляційну скаргу.

Вказують, що з доводами апеляційної скарги про те, що майно належить державі, не можливо погодитись. Вказує, що право позивачів на отримання у власність спірного житлового будинку за набувальною давністю у відповідності до частини 4 статті 344 ЦК України виникло з 01 січня 2011 року. Станом на вказану дату в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що воно належало державі чи перебувало у користуванні ТОВ «Оператор ГТС України», а тому станом на час виникнення у позивачів права на визнання за ними права власності за набувальною давністю вказане майно нікому не належало, тобто не мало власника.

Вказує, що практика Верховного Суду, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі у справах про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю зводиться до того, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Переконаний, що позивачами доведено всі вищезазначені обставини, необхідні для визнання права власності за набувальною давністю, натомість відповідачі та треті особи цього не спростували, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог позивачів та визнання за ними права власності.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційних скарг відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представники Іжаківський А.О. , Потургаєв Д.О. , які діють в інтересах Міністерства енергетики України доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд скарги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував, просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статтею 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки позивачі протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіють будинком за позивачами може бути визнано право власності на будинок за набувальною давністю згідно частиною 1 статті 344 Цивільного кодексу України. Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що право позивачів на визнання права власності на житловий будинок виникло до 16 липня 2020 року, а саме в 2010 році. Окрім цього, відповідачі та третя особи не надали суду доказів того, що право власності належало державі до 16 липня 2020 року. З огляду на наведене, суд зробив висновок, що відповідачами та третіми особами не доведено належність спірного будинку державі до 16 липня 2020 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Судом установлено, що рішенням Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 16 травня 2000 року вирішено надати ОСОБА_1 службову 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Надано дозвіл на прописку громадянина ОСОБА_1 , його дружину ОСОБА_7 та його сина ОСОБА_4 на житлову площу наданого службового приміщення АДРЕСА_3 . На підставі вимог Цивільного, Житлового Кодексу України та положення про порядок надання службових жилих приміщень, зобов`язано ОСОБА_1 укласти та Золотоніським ЛВУМГ договір найму наданого службового житлового приміщення (том 1 а.с.18).

З даних ордеру №01 від 26 жовтня 2000 року убачається, що громадянину ОСОБА_1 з сім`єю три особи видано ордер на право зайняття службового приміщення у квартирі АДРЕСА_3 . Дані про особу на ім`я якої видано ордер - Золотоніське ЛВУМГ, оператор ГРС "Стайки"(том 1 а.с.19-20).

З даних довідки №246 від 19 березня 2019 року, виданої Стайківською сільською радою, убачається, що згідно уточненої нумерації житлових будинків по АДРЕСА_2 , адресу будинку, який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_1 правильно слід уважати АДРЕСА_1 (том 1 а.с.22)

З даних довідки Стайківської сільської ради №913 від 10 листопада 2020 року позивачі зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 з 01 грудня 2000 року, ОСОБА_2 - з 15 травня 2019 року (том 1 а.с.21).

Рішенням Стайківської сільської ради №06 від 03 травня 2018 року житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , виключено з числа службових (том 1 а.с.23).

Рішенням Стайківської сільської ради №07 від 14 квітня 2017 року, з урахуванням рішення №02 від 27 липня 2017 року про внесення змін в рішення, надано згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності Стайківської сільської ради житлового будинку (інвентарний номер №90833, державний інвентарний номер №), який розташований по АДРЕСА_2 , загальною площею 187,7 кв.м. з усіма його спорудами та будівлями (том 1 а.с.24-25).

Рішенням Стайківської сільської ради №04 від 05 лютого 2019 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про передачу житлового будинку АДРЕСА_1 , який перебуває у його користуванні, вирішено заяву ОСОБА_1 задовольнити та передати житловий будинок АДРЕСА_1 , що перебуває у його користуванні та належить до комунальної власності Стайківської сільської ради в приватну спільну часткову власність членам його сім`ї (том 1 а.с.26).

З даних листа філії Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" АТ "Укртрансгаз" адресованого начальнику Золотоніського ЛВУМГ Ковалю В.М. убачається, що оскільки статутною діяльністю AT «Укртрансгаз» не передбачено створення в Товаристві приватизаційного органу, з метою вирішення питань приватизації житла, що використовується працівниками, філія УМГ «Черкаситрансгаз» пропонує особам, які проживають у будинку по АДРЕСА_2 , звернутися до приватизаційного органу, що створений в органах місцевого самоврядування за місцем реєстрації майна, а у випадках відмов останнього у приватизації, здійснити її в судовому порядку (том 1 а.с.34).

З даних листа Департаменту корпоративних та майнових відносин Міністерства енергетики та вугільної промисловості убачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що організаційні та правові відносини, що стосуються передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність регулюються Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Рішення органу управління про безоплатну передачу державного майна у комунальну власність приймається на підставі згоди органів місцевого самоврядування про прийняття державного майна до комунальної власності та відповідних документів. Для розгляду питання безоплатної передачі житла у комунальну власність AT «Укртрансгаз» має надати Міністерству документи, визначені Законом, які будуть розглянуті у встановленому законодавством порядку (том 1 а.с.35).

З даних витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна встановлено, що будинок АДРЕСА_2 знаходиться у власності ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" (том 1 а.с.53).

З даних відомості за результатами інвентаризації майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (звіт за формою 2-б(к) "Відомості про державне майно, що не увійшло до статутного фонду господарської організації" автоматизованої системи фонду Державного майна України АС "Юридичні особи" убачається, що житловий будинок (сарай Б.,В; гараж - б, в, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстровий номер ) знаходиться на балансі ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" (том 1 а.с.148-151).

Між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор ГТС України» 01 січня 2020 року укладено Акт приймання - передачі, відповідно до даних якого ТОВ «Оператор ГТС України» передано державне майно, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (об`єкт передачі), в тому числі житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (державний інвентарний номер - ) (том 1 а.с.152).

Згідно даних Витягів № 217417322 та №217419098 від 23 липня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності убачається, що власником будинку є держава Україна в особі уповноваженого органу управління - Міністерство фінансів України, користувач - ТОВ «Оператор ГТС України», правовий режим майна - право господарського відання, додаткові відомості - строк на який передається майно, становить 15 років (том 1 а.с.153-155).

Спірний будинок переданий ТОВ «Оператора ГТС України» на праві господарського відання відповідно до даних договору № 13010-05/197 про передачу на праві господарського відання державного майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 21 листопада 2019 року, укладеного між Міністерством Фінансів України (Уповноважений орган) та ТОВ «Оператор ГТС України» (користувач) ( том 1 а.с. 191-204).

Відповідно до пункту 3.1 Договору, Власник - держава Україна, в особі Уповноваженого органу, передає користувачу майно на праві господарського відання, з метою здійснення користувачем функцій оператора ГТС відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Директиви 2009/73/ЄС.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що строк на який передається майно на праві господарського відання становить -15 років.

Відповідно до п. 5.9 Договору, користувач не має права відчужувати майно і не має права передавати всі або частину своїх прав чи право вимоги за цим договором будь-якій третій особі.

Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно до частини третьої статті 136 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у випадках, визначених Законом України "Про трубопровідний транспорт", з метою створення оператора газотранспортної системи держава через уповноважених суб`єктів управління об`єктами державної власності на підставі договору може передавати суб`єкту господарювання об`єкти державної власності на праві господарського відання без права їх відчуження.

Органом управління державним майном газотранспортної системи, що використовується в процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, визначено Міністерство фінансів України (розпорядження Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2019 року № 1087-р "Про визначення уповноваженого органу управління державним майном газотранспортної системи, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами").

У цій справі установлено, що власником спірного будинку є держава Україна, будинок уповноваженим органом управління Міністерством фінансів України переданий ТОВ "Оператор ГТС України" на праві господарського відання згідно Договору №13010-05/197 від 21 листопада 2019 року.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №910/17274/17 ( провадження №12-291гс18) від 14 травня 2019 року навела такі правові висновки:

"Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном".

Таким чином, за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

За обставин цієї справи установлено, що позивач ОСОБА_1 разом із членами сім`ї вселився у спірний будинок як у службове приміщення на підставі ордеру, житлове приміщення надано у зв`язку із виконання трудових обов`язків на посаді оператора ГРС "Стайки", що виключає можливість застосування до цих правовідносин статті 344 ЦК України.

Доводи позивачів щодо відкритого володіння цим будинком, утримання його, використання для проживання, не дають підстав для визнання за ними права власності за набувальною давністю, оскільки відсутній елемент добросовісності заволодіння майном в розумінні статті 344 ЦК України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та зробив помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики України - задовольнити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20 червня 2022 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Стайківської сільської ради (в особі Ржищівської міської ради), Міністерства енергетики України, третя особа АТ "Укртрансгаз", ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова