Справа № 386/834/21
Провадження № 2/386/36/22
26 квітня 2022 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гут Ю. О.
з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,
ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 01.09.2021 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, з квартири АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_4 спадщину за заповітом, у складі якої перебувала зазначена квартира, прийняла відповідач ОСОБА_3 .
Оскільки ОСОБА_3 проживала на той час в м. Миколаєві та не мала наміру використовувати вказану квартиру для власних потреб, вона прийняла рішення продати зазначену квартиру.
Позивач запропонувала зазначену квартиру придбати своєму синові ОСОБА_5 , на що той погодився.
Після цього, позивачка з сином звернулися до ОСОБА_3 та повідомили, що він має намір придбати зазначену квартиру. На вказану пропозицію ОСОБА_3 погодилася. 07.05.2003 ними було узгоджено вартість зазначеної квартири у розмірі 500,00 доларів США та строк, до якого мають бути сплачені зазначені кошти - до кінця 2003 року. У свою чергу ОСОБА_3 надала дозвіл ОСОБА_5 вселитися до вказаної квартири та проводити там ремонтні роботи ще до сплати обумовленої суми. Також сторони домовилися, що витрати пов`язані з оформленням договору купівлі-продажу вони нестимуть порівну.
Зазначену домовленість сторони, будучи юридично небізнаними, оформили у вигляді розписки, складеної 07.05.2003 власноручно ОСОБА_3 та підписаної самою ОСОБА_3 , покупцем ОСОБА_5 , а також позивачкою ОСОБА_2 та громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у якості свідків відповідної домовленості.
Представник позивача вказав, що син позивачки вселився до вказаної квартири та фактично з 07.05.2003 почав користуватися нею як власник, здійснюючи в ній ремонт та несучи усі витрати по утриманню вказаної квартири, сплаті комунальних послуг і т.і.
Разом з тим, не зважаючи на те, що відповідач була фактично єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після її смерті, у належний спосіб вона до кінця 2004 року свої права на квартиру не оформила, та не отримала свідоцтво про право власності на неї, у тому числі й через те, що за вказаною квартирою рахувалися борги по сплаті комінальних послуг. У свою чергу ОСОБА_5 також не сплатив до кінця 2003 року обумовлену сторонами суму коштів за спірну квартиру.
У зв`язку з цим, позивачка діючи від імені свого сина ОСОБА_5 домовилася з відповідачкою про деякі зміни існуючих між ними домовленостей, а саме обумовили більш пізній строк сплати коштів, а також погодили те, що відповідачка погасить заборгованість по сплаті комунальних послуг, яка існувала станом до травня 2003 року, а всі інші витрати нестиме покупець квартири. Зазначені обставини підтверджуються зокрема власноручно написаним 21.01.2004 року ОСОБА_3 листом, який було нею надіслано позивачці.
Вказана домовленість була виконана, кошти у сумі 500 доларів США обумовлені сторонами було сплачено відповідачці у повному обсязі.
При цьому, будучи юридично необізнаними особами, зазначений факт сторонами було оформлено у вигляді розписки, яка була складена власноручно позивачкою та підписана самою позивачкою, відповідачкою та її чоловіком ОСОБА_8 , а також свідком ОСОБА_9 .
Зі свого боку відповідач передала ОСОБА_5 усі наявні у неї документи, які мали стосунок до зазначеної квартири, зокрема, всі абонентські книжки по сплаті комунальних послуг, Ордер на вселення до вказаної квартири ОСОБА_10 , Договори на надання комунальних послуг, технічний паспорт на квартиру, будинкову книгу та ін.
Разом з тим, на той час документи на вказану квартиру так і не були ще оформлені на ім`я відповідачки, та нею не було отримано свідоцтво про право на спадщину на цю квартиру, що не надавало можливості оформити договір купівлі продажу у належний спосіб. Тому сторонами було прийнято рішення, що усіма діями щодо оформлення спадщини на ім`я відповідачки ОСОБА_3 буде займатися позивачка, та в подальшому після оформлення права власності вона від імені відповідачки укладе договір купівлі продажу зі своїм сином ОСОБА_5 . Для забезпечення реалізації досягнутої домовленості відповідач видала позивачці у 2007 році відповідні довіреності, якими уповноважила ОСОБА_3 здійснювати дії щодо оформлення спадкових прав відповідачки, а також на продаж в подальшому цієї квартири.
Після цього сторони вважали всі домовленості між собою щодо купівлі продажу квартири виконаними.
В подальшому, позивачка на підставі виданої довіреності оформила спадкові права відповідачки на квартиру та отримала 05.03.2008 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на її ім`я.
Разом з тим, маючи намір оформити договір купівлі продажу на ім`я свого сина нотаріально, позивачка звернулася з приводу отримання консультації до нотаріуса, який їй повідомив, що у довіреності від 24.09.2007 було допущено помилку в написанні адреси квартири, та невірно вказано населений пункт - «смт. Побугське» замість «смт. Побузьке», що виключає можливість укладення відповідного договору.
Позивачка після отримання консультації від нотаріуса намагалася вийти на зв`язок з відповідачкою, але на направлені на її адресу листи не приходили відповіді і фактично будь-який зв`язок з відповідачкою було втрачено.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.
Таким чином фактично з 2003 року по день своєї смерті ОСОБА_5 безперервно проживав у спірній квартирі здійснюючи догляд за нею та сплачуючи кошти за спожиті ним комунальні послуги. Факт безперервного проживання у вказаному житловому будинку ОСОБА_5 підтверджується Актом обстеження на факт проживання від 23.09.2019.
Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла позивачка, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.09.2019 року. Будь-які інші спадкоємці спадщину після його смерті не приймали. Після смерті ОСОБА_5 позивачка фактично продовжила користуватися спірною квартирою, використовуючи її як власну та несучи всі витрати по її утриманню.
Отже, зважаючи на те, що покійний ОСОБА_5 добросовісно заволодів 07.05.2003 спірною квартирою та продовжував відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а в подальшому відкрите безперервне володіння спірною квартирою продовжила позивачка, яка є спадкоємцем ОСОБА_5 , вважаю що існують передбачені чинним законодавством підстави для визнання за позивачкою права власності на цю квартиру за давністю володіння (набувальною давністю).
У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 321, 344 ЦК України, представник позивача просить просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
02.09.2021 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання.
30.11.2021 за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу суду про витребування у Голованівській районній державній нотаріальній конторі Кіровоградської області належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 71 рік в м. Миколаєві та у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка Вадима Володимировича належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На виконання якої, 10.12.2021 від державного нотаріуса до суду надійшли витребувані докази.
Ухвалою суду від 17.12.2021 в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.11.2021, 10.12.2021 від приватного нотаріуса до суду надійшли витребувані докази.
Позивач та його представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи представник позивача повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 17.03.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 150). Представник позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Голованівського районного суду Кіровоградської області, яке опубліковано 17.03.2022 (а.с. 149), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подала.
За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення представника відповідача про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у приватній власності ОСОБА_4 , що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 14-15, ).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверодується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 15.07.2022 відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління с. Миколаєва, України (а.с.12).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого державним нотаріусом Голованівської державної нотаріальної контори 05.03.2008 в реєстрі за №473, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).
З розписки від 07 травня 2003 року слідує, що ОСОБА_3 дала дозвіл на поселення в квартирі АДРЕСА_1 , за умови виплати 500 доларів США до кінця року та дозвіл на ремонт (а.с.19)
Згідно до листа ОСОБА_3 від 21.01.2004, який було нею надіслано позивачці, позивачка діючи від імені свого сина ОСОБА_5 домовилася з відповідачкою про деякі зміни існуючих між ними домовленостей, а саме обумовили більш пізній строк сплати коштів, а також погодили те, що відповідачка погасить заборгованість по сплаті комунальних послуг, яка існувала станом до травня 2003 року, а всі інші витрати нестиме покупець квартири (а.с.20).
Як вбачається з домової книги для прописки громадян, які проживають в квартирі АДРЕСА_1 , в квартирі прописана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 23-24).
Згідно копії договору найму житлового приміщення в будинку , який належить ЖКХ, копії ордару від 12.08.1968, ОСОБА_4 отримала у найм квартиру АДРЕСА_1 (а.с.25-26)
Відповідно до копії договору №1202-333 про користування електричною енергією від 30.07.2003 ОСОБА_5 уклав договір з Голованівською філією ВАТ «Кіровоградобленерго» на постачання електроенергії у квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 27-28).
Згідно копії акту обстеження на факт проживання від 20.09.2019, ОСОБА_11 дійсно проживав у квартирі АДРЕСА_1 з 2003 року по день смерті , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.29).
Я вбачається з копії розписки, яка була складена власноручно позивачкою та підписана самою позивачкою, відповідачкою та її чоловіком ОСОБА_8 , а також свідком ОСОБА_9 відповідач ОСОБА_3 отримала за квартиру АДРЕСА_1 кошти у розмірі 500 доларів США (а.с. 21).
Відповідно до копії Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи) №13439551 від 05.03.2008 спадкова справа після смерті ОСОБА_12 відсутня (а.с.69).
Згідно з копією заповіту, посвідченого 10.11.1993 секретарем Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та зареєстрованого в реєстрі за №388, ОСОБА_4 заповіла дочці ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру (а.с. 72).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року . Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або нерухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
За частиною 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, тобто наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння.
Згідно п.п. 9, 11, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.
Заволодіння майном має бути правомірним. Тобто отримання нерухомого майна відбувається на підставах, не заборонених законом, коли набувач не знав і не міг знати, що таке набуття порушує права й інтереси інших осіб.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. № 5 "володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна".
Особа володіє об`єктом нерухомості протягом визначеного строку. Не перериває набувальну давність:
втрата не зі своєї волі майна в разі його повернення протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування;
пред`явлення позову правонаступником володільця, наприклад, спадкоємцем;
передання його в тимчасове користування іншій особі.
Для об`єктів нерухомості сплив установлених строків володіння 10 років. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років із часу спливу позовної давності.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.02.2020 р. у справі № 923/82/19, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних вище умов у сукупності.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Приймаючи до уваги, що вищевказана квартира набута позивачем правомірно, тобто вона добросовісно заволодла майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років і іншим шляхом визнати за нею право власності неможливо, суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції №9487 від 01.09.2021, позивачем за подачу до суду позову в даній справі сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с. 6), що підлягає відшкодуванню відповідачем.

Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. .

Місце знаходження позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Останнє відоме місце знаходження відповідача ОСОБА_3 :, АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строку, встановленого ЦПК України,не подані заяви про його перегляд або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гут Ю. О.