ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6728/22 Справа № 185/3920/22 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І.С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, ухвалою суду від 03 серпня 2022 року позов в частині стягнення аліментів було залишено без розгляду, мотивуючи позов в частині розірвання шлюбу, зазначала, що з 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею.

Посилаючись на те, що шлюбні відносини остаточно припинені з травня 2022 року через втрату взаємних почуттів та поваги, просила суд першої інстанції розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу у прискореному режимі із порушенням його прав. Вказує, що шлюб може бути розірваний лише у разі коли збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи дітей. Так, діти дуже прив`язані до нього. Син є дитиною-інвалідом, про якого він піклується та доглядає, дочка пише листи з проханнями забрати її додому, зважаючи на те, що позивачка вивезла дітей закордон. Розлучення дуже вплине на психоемоційний стан дітей. Зазначає, що має вади слуху, а тому надаючи заяву про визнання позову, фактично вважав, що надає заяву про відсутність претензій до майна. Посилання суду на відсутність у судовому засіданні є безпідставними, оскільки в той день він був у суді.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якої просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що відповідач має дві вищі освіти, отже міг зрозуміти, що він пише у заяві про визнання позову, відповідна апеляція є лише затягуванням процесу. Наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи про відсутність спільного господарства, втрату почуття любові та поваги. Вказує на здійснення відповідачем впродовж тривалого часу фізичного та психологічного насильства щодо неї та дітей. Виїзд за кордон обумовлений необхідністю лікування сина у Німеччині.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №674 (а.с.3).

Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5).

Також судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3,4 сатті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.10,11 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 110 СК України право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу позов належить одному із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило в інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що розірвання шлюбу між сторонами вплине на психоемоційний стан дітей, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підтверджуються жодним із доказів. Крім того, колегія суддів враховує вік дітей, 17 та 14 років, а також законодавчо визначену можливість відповідача продовжувати безперешкодне спілкування батька зі своїми дітьми.

Колегія суддів зауважує, що бажання дітей зберегти шлюб між батьками є досить логічним, в той же час вирішальним є саме воля одного з подружжя, який не може бути примушений до шлюбу, в той же час, позивач як під час розгляду справи по суті так і апеляційної скарги проти збереження шлюбу заперечувала.

Крім того, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявна заява відповідача, якою останній підтвердив факт визнання ним позову, відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами.

Посилання ним в апеляційній скарзі на нерозуміння правової природи такої заяви, а також наявність вад слуху, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на те, що відповідна заява чітко містить предмет такої заяви, написаний відповідачем власноруч, а саме, що останній вимоги про розірвання шлюбу визнає.

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а відмова суду першої інстанції у розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування ОСОБА_2 до шлюбу проти її волі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.