Номер провадження: 22-ц/813/7434/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Державного реєстратора Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1», про визнання дій незаконними, скасування наказу в частині скасування рішень про державну реєстрацію та визнання права власності шляхом витребування з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та згідно останньої редакції, викладеної в заяві про зміну предмету позову, просив:

- визнати дії Міністерства юстиції України незаконними та скасувати Наказ від 06.02.2020 року № 452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_1 ;

- визнати право власності на паркомісце № 14 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР»;

- визнати право власності на паркомісце № 9 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ;

- визнати право власності на паркомісце № 8 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ;

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ;

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНД».

Разом з тим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3

- паркомісця № 8, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6

та заборони проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року заяву сторони позивача про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно а саме на:

- квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3

- паркомісця № 8, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6

та заборонено проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо наведеного вище нерухомого майна.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 13.12.2022 року на 15:00 годину не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавали.

12.12.2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Зайця К.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи, посилаючись на неотримання апеляційної скарги.

Однак, вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки апеляційна скарга надсилалася Одеським апеляційним судом на електронну адресу представника ОСОБА_1 адвоката Білоголового Я.О. ще 21.11.2022 року разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження та судової повісткою і була доставлена останньому у той же день - 21.11.2022 року, що підтверджується відповідними довідками (а.с.237-238, 249).

Крім того, до суду викликався безпосередньо і сам ОСОБА_1 за допомогою смс-повідомлень на його мобільні номери НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 та відповідно до звітної довідки судові повістки були доставлені - 22.11.2022 року о 3:49:00 годині (а.с.247-248).

Доказів про розірвання ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги з адвокатом Білоголовим Я.О. матеріали справи не містять та з такою заявою ОСОБА_1 або його адвокат Білоголовий Я.О. до апеляційного суду не звертались.

За таких обставин, підстав для відкладення розгляду справи з цих причин не має.

Від інших учасників справи заяв не надходило.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду по справі №361/8331/18, в якій ВС зазначив, що якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Поміж цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених сторін.

Відповідно до ч.2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 п.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що предметом спору є квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 та паркомісця АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 розташовані за вказаною адресою. При цьому позивач зазначає, що він є добросовісним покупцем та власником спірних квартир з машиномісцями. Державна реєстрація права власності на спірне майно була здійснена у встановленому законом порядку на підставі відповідних документів. Вважає наказ від 06.02.2020 року № 452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_1 незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Оскільки реєстрація за ним права власності на підставі наказу скасована, а спірне майно потрапило до ризику його неодноразового відчуження, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірні квартири та машиномісця із забороною вчинення реєстраційних дій.

Колегія суддів вважає, що такі заходи забезпечення позову повністю співмірні із заявленими позовними вимогами, кореспондуються з викладеними підставами позову і відповідають тим діям, які можуть настати.

Крім того, як зазначав позивач, вже після відкриття провадження у справі, квартира за АДРЕСА_3 була двічі відчужена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд правильно вжив заходів забезпечення позову, оскільки вони усунуть ризик подальшого відчуження предмета спору і тим самим збережуть ефективність виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що реагування Міністерства юстиції у вигляді наказу про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є дискреційними повноваженнями Мін"юсту не спростовують правильність постановленої ухвали, оскільки вказаний наказ, який впливає на право власності позивача останнім оспорюється, а тому задля збереження майна, яке є предметом спору за скасованим наказом, суд і вжив заходів забезпечення позову з метою усунення ризику його подальшого відчуження. При розгляді заяви про забезпечення позову суд не перевіряє обставин, які є предметом розгляду справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Для вжиття заходів забезпечення позову достатньо встановити, що між сторонами існує спір і що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановивши, що між сторонами існує спір з-приводу нерухомого майна, яке вже після відкриття провадження у справі почало відчужуватися, суд дійшов до правильного висновку про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та забороною на вчинення реєстраційних дій.

Вжиті судом заходи забезпечення позову ніяк не впливають на рішення (наказ) Міністерства юстиції щодо скасування ним рішень державного реєстратора, мають тимчасовий характер і скасовуються судом у разі вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги, що заходи забезпечення позову мають бути скасовані, оскільки предметом спору є немайнові вимоги спростовуються змістом викладених позивачем вимог про скасування наказу та визнання права власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння.

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності у Мін"юста повноважень та підстав на прийняття рішення про скасування рішень державного реєстратора стосуються обставин, які є предметом розгляду справи по суті, та не перевіряються (не досліджуються) судом при розгляді заяви про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, та дійшов до правильного висновку про вжиття заходів забезпечення позову у наведений ним спосіб.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 27.12.2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова