ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року м. Одеса

Справа №947/25030/21

Провадження 22-ц/813/8219/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бездрабко В.О.,

суддів: Семиженка Г.В., Склярської І.В.,

секретар судового засідання: Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в залі суду апеляційну скаргу адвоката Борогана Валентина Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Коваленко О.Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Одеської міської ради, треті особи: комунальне підприємство Міське агентство з приватизації житла, Малиновський районний у м.Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , Одеської міської ради, третьої особи: КП Міське агентство з приватизації житла, Малиновський районний у м.Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що починаючи з 2001 року ОСОБА_1 проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 . Під час перебування у фактичних шлюбних відносин у пари народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки на момент народження дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, вони не подавали спільні заяви про реєстрацію народження дітей, а ОСОБА_5 особисто не звертався з заявою щодо визначення походження дітей, а тому дані про батька дітей були записані у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 помер.

Позивач вказала, що за життя ОСОБА_5 був зареєстрований та визнаний наймачем квартири АДРЕСА_1 , стосовно якої розпочав процедуру приватизації, звернувшись до КП «Міське агентство з приватизації житла» із заявою на приватизацію квартири від 22 червня 2020 року, проте завершити цю процедуру не встиг, у зв`язку зі раптовою смертю.

Вважає, що доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як єдині спадкоємці після померлого батька першого ступеня споріднення, мають право на отримання у спадщину у рівних частках зазначену квартиру, з приводу чого позивач просила суд:

- визнати ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , для внесення змін до актового запису №328 від 12.05.2005 р. про народження ОСОБА_2 , зареєстрованої Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в графі «відомості про батька» замість ОСОБА_6 зазначити ОСОБА_5 ;

- визнати ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , для внесення змін до актового запису №2725 від 16.03.2016 р. про народження ОСОБА_3 , зареєстрованої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в графі «відомості про батька» замість ОСОБА_6 зазначити ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2022 року позов задоволений частково.

Визнано ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановлено внести зміни до актового запису №328 від 12.05.2005 року про народження ОСОБА_2 , зареєстрованого Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, щодо графи Відомості про батька; замість ОСОБА_6 вказати ОСОБА_5 , громадянин України.

Внесено зміни до актового запису №2725 від 16.03.2016 року про народження ОСОБА_7 , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, щодо графи Відомості про батька; замість ОСОБА_6 вказати ОСОБА_5 , громадянин України.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із доведеності факту біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджено висновком судової медичної експертизи від 30 червня 2020року. Відмовивши у визнанні за позивачами права власності на нерухоме майно у вигляді квартири в порядку спадкування за законом після померлого батька, суд вказав про недоведеність факту звернення спадкодавця ОСОБА_5 у порядку встановленому законом до органів приватизації з належно оформленою заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Бороган В.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_7 , просить рішення суду першої інстанції скасувати частково, в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 права власності за кожною із них на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким визнати за спадкоємцями померлого ОСОБА_5 право на завершення розпочатої спадкодавцем процедури приватизації квартири у рівних частках за кожним із позивачів.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт зазначив, що за життя ОСОБА_5 висловив свою волю на приватизацію займаної ним квартири та звернувся з відповідною заявою до органу приватизації, а відтак до його спадкоємців позивачів у справі в порядку ст.1216 та 1218 ЦК України перейшли усі права та обов`язки, які належали їх батькові, у тому числі право на завершення розпочатої процедури приватизації житла. В обґрунтування своїх доводів послався на правові висновки суду касаційної інстанції, викладені у постанові Верховного Суду у справі №524/3501/20 від 02 лютого 2022року та у постанові Верховного Суду України №6-121цс13 від 11 грудня 2013року.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подавався.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог ст.128 ч.6 ЦПК України, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик на офіційні електронні адреси учасників справи, зазначені ними, як адреси для листування з судом. Справа розглядається в порядку ст.372 ч.2 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2022 року в частині визнання батьківства, апеляційним судом не перевіряється згідно ст.367 ЦПК України, як таке що в цій частині не оскаржується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 з 22 жовтня 2003року був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі розпорядження голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради №561-01 від 31 жовтня 2019 року визнаний наймачем житлової площі за цією адресою (а.с.16, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с.39).

ІНФОРМАЦІЯ_6 доньками померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , від імені якої діяла ОСОБА_1 , та 20 серпня 2020 року відповідачем ОСОБА_4 (тіткою померлого) подано заяви про прийняття спадщини, з приводу чого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. заведено спадкову справу №23/2020 до майна померлого (а.с.67-95).

Відповідно до положень ст.1216 -1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За положеннями ст.8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Пунктами 17,18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, має звернутися в орган приватизації та подати відповідну заяву та документи, перелік яких визначений цим Положенням.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Відповідно до ст.263 ч.4 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

При вирішенні справи в оскарженій частині, суд першої інстанції обґрунтовано послався та врахував правові висновки у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13, постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі №752/6593/18, від 12 квітня 2019 року у справі №669/629/16-ц, за якими «право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цих квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру».

Згідно ст.13 ч.1, 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи зібранні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в ході розгляду справи позивачем не доведено обставини, з якими закон пов`язує можливість визнання за спадкоємцями померлої особи права власності на нерухоме майно квартиру, яка перебуває у комунальній власності.

Так, при зверненні до суду позивач вказав, що за життя ОСОБА_5 розпочав процедуру приватизації квартири АДРЕСА_1 , подавши до уповноваженого органу заяву від 22 червня 2020року (за один день до смерті).

Розглянувши справу, суд першої інстанції послався на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, які також не були підтверджені в суді апеляційної інстанції. Апелянт не надав копію заяви, з якою ОСОБА_5 звертався до органу приватизації, а тому встановити зміст цього звернення не є можливим. При цьому, з листа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради від 22 липня 2020року №112-В/01-07 вбачається, що на запит ОСОБА_5 йому було надано роз`яснення щодо процедури приватизації житла та необхідність подачі відповідної заяви встановленого зразка та документів (а.с.21).

З матеріалів справи встановлено, що 15 серпня 2022року адвокатом Бороган В.В., в інтересах позивачів, була подана заява про зміну предмету позову, у тому числі, заявлена вимога про визнання за позивачами-спадкоємцями померлого ОСОБА_5 права на завершення розпочатої останнім процедури приватизації квартири.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2022року у задоволенні заяви про зміну предмету позову відмовлено у зв`язку із пропуском заявником встановленого ст.49 ч.3 ЦПК України строку подачі такої заяви.

Згідно ст.367 ч.6 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ставиться питання про визнати за спадкоємцями померлого ОСОБА_5 права на завершення розпочатої спадкодавцем процедури приватизації квартири, яке не було предметом розгляду судом першої інстанції, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, колегія суддів наголошує на недоведені апелянтом перед судом факту подання ОСОБА_5 заяви про приватизацію житла та необхідних документів, з подачею яких пов`язаний початок обліку процедури приватизації.

Посилання у скарзі на висновки суду касаційної інстанції, викладені у постанові Верховного Суду у справі №524/3501/20 від 02 лютого 2022року, як такі, що висловлені у справі за подібних правовідносин, колегія суддів визнає неприйнятними з огляду на різні предмети позовів, які заявлявся при зверненні до суду. Так, у справі №524/3501/20 пред`являлися позовні вимоги про визнання за особою права на приватизацію в порядку спадкування. В справі за позовом ОСОБА_10 заявлено вимоги про визнання за спадкоємцями права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, які стосуються перевірки законності та обґрунтованості судового рішення на час його ухвалення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та зібраним доказам, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.367, 374, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Борогана Валентина Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 09 грудня 2022року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Г.В. Семиженко

І.В. Склярська