Справа № 352/862/22
Провадження № 2/352/505/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її мама ОСОБА_3 була власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , що мало статус майна колгоспного двору. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у даному колгоспному дворі проживали: мама ОСОБА_3 голова двору, її чоловік ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . Таким чином, усі вони стали співвласниками будинковолодіння у рівних долях по ј частці. У 1996 р. її брат відповідач ОСОБА_2 вибув з господарства в інше будинковолодіння в с. Узин, належну йому частку з майна колгоспного двору не витребував, тому втратив право на її вимогу. У зв`язку з цим частки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у майні колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частині кожного. 17.02.1998 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку спірного будинковолодіння, яку прийняла позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом у порядку ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняла позивачка як спадкоємець за законом першої черги у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інший спадкоємець за законом першої черги, яким є відповідач, спадщину після смерті батька не прийняв і на неї не претендує. За таких обставин позивачці належить право власності на будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 у порядку спадкування за заповітом після померлої мами та 1/3 у порядку спадкування за законом після смерті батька. У зв`язку з відсутністю правоустановлючого документу на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартість якого на даний час складає 92840 грн. Право власності голови двору ОСОБА_3 на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Узинської сільської ради, який визнавався в якості акту органу влади (публічного акту), що підтверджує право власності.Однак, правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_3 голова двору, її чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Ці четверо членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по ј частині.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування, стали співвласниками у рівних частках, при цьому на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 у 1996 р. вибув з господарства, у встановленому порядку не витребував належну йому частку з майна колишнього колгоспного двору, тому втратив право на її вимогу.

У зв`язку з цим частки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у майні колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частині кожного.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину спірного будинковолодіння, яку прийняла позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 17.02.1998 р. секретарем виконкому Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, у порядку ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 належну йому 1/3 частину будинковолодіння прийняла позивачка як спадкоємець за законом першої черги у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інший спадкоємець за законом першої черги, яким є відповідач, спадщину після смерті батька не прийняв і на неї не претендує.

Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спірне будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 у порядку спадкування за заповітом після померлої матері та 1/3 у порядку спадкування за законом після померлого батька.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123, 534, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майнозадоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 92840 грн. з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, 1/3 у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 17.02.1998 р. секретарем виконкому Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої ОСОБА_3 та 1/3 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 28.07.2022 р.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ