Постанова

Іменем України

21 грудня 2022 року

місто Київ

справа № 466/4449/21

провадження № 61-4112св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Усика Г. І. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року у складі судді Луців-Шумської Н. Л. та постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» (далі - ТОВ «ФК «Капітал Джірінг») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило застосувати наслідки нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. за реєстровим № 248, шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк», банк) нерухомого майна: нежитлових приміщень від І до V в підвалі від 11-1 до 11-13 на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,4 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна: 01.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 21 січня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. за реєстровим № 248, за умовами якого відповідач придбав належне банку нерухоме майно: нежитлові приміщення від І до V в підвалі від 1-11 до 11-13, розташованого на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,4 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна: 01.

Згідно з рішенням Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 липня 2016 року № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

13 травня 2017 року комісією з перевірки правочинів складений протокол, затверджений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», яким визнано нікчемним зазначений вище договір купівлі-продажу майна, укладений між банком та ОСОБА_1 , за ознаками, передбаченими частиною третьою статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року№ 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) та статтею 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У зв`язку з процедурою ліквідації банку, 14 січня 2021 року відбувся відкритий електроний аукціон з реалізації права вимоги ПАТ «Фідобанк», переможцем якого стало ТОВ «ФК «Капітал Джірінг».

04 березня 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» укладений договір № GL22N019274/9 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В., реєстровий № 26, за умовами якого покупець прийняв у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлові приміщення від І до V від 1-11 до 11-13, розташовані в підвалі на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,4 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, право власності на яке виникло у продавця на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротняком Ю. Р. за реєстровим № 3373, та було припинено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. за реєстровим № 248, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, а саме: право витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; право на пред`явлення та реалізацію, у тому числі у судовому порядку, вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що призвів до припинення права власності продавця на нерухоме майно, вказаного в пункті 1 зазначеного договору, ознаки нікчемності якого встановлені протоколом комісії з перевірки правочинів ПАТ «Фідобанк» від 13 травня 2017 року, затвердженого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк».

Оплата придбаного лоту підтверджується платіжним дорученням від 04 лютого 2021 року № 9 на суму 4 802 731,94 грн та підписанням зазначених вище договорів.

Зважаючи на викладене, позивач як правонаступник ПАТ «Фідобанк» набув право, у тому числі на застосування наслідків нікчемності правочинів, на підставі якого у відповідача виникло право власності на об`єкт нерухомості та право на застосування наслідків нікчемності правочину шляхом витребування майна тощо.

З повідомлення про нікчемність від 19 травня 2017 року встановлено, що продаж ОСОБА_1 спірного нерухомого майна відбувся за ціною, що становить 2 375 000,00 грн, у тому числі ПДВ 395 833,33 грн, що на 20 відсотків менше за ринкову ціну цього нерухомого майна станом на 20 січня 2016 року згідно з оцінкою, виконаною на замовлення банку.

Крім іншого, позивач зазначав, що відповідач став клієтом банку лише 10 січня 2016 року, тобто за день до укладення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна. Вказане, на переконання позивача, підтверджує, що банк фактично надав перевагу (пільгу) своєму кредитору ОСОБА_1 , оскільки прийняв рішення не проводити реалізацію належного йому майна на електронних торгах, що є однією з ознак нікчемності правочину, передбаченою пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу майна, за яким відповідач набув у власність спірний об`єкт нерухомості, за сукупністю ознак, передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, відноситься до нікчемних правочинів, просив застосувати наслідки нікчемності правочину у спосіб витребування спірного нерухомого майна у відповідача.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на позивача, який заявляє вимогу про застосування наслідків нікчемності правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння покладається обов'язок довести обставини нікчемності правочину. ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» як правонаступник ПАТ «Фідобанк» у спірних правовідносинах не довів належними та допустимим доказами нікчемність, укладеного 21 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. за реєстровим № 248. Зокрема, не спростував надані відповідачем докази на підтвердження того, що вартість спірного об`єкта нерухомого майна на дату набуття ним ( ОСОБА_1 ) спірного нерухомого майна на підставі укладеного між ним та банком договору купівлі-продажу, відповідала його ринковій вартості, а саме: звіт про оцінку майна від 11 листопада 2015 року № 41 ФБ, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки власності «Парето» на замовлення ПАТ «Фідобанк», згідно з яким ринкова вартість нежитлових приміщень станом на 09 листопада 2015 року становила 2 036 100,00 грн; висновок судового експерта Мельника О. П. від 10 січня 2020 року № 26-19 за результатами проведеної судової оціночної будівельної експертизи, за яким ринкова вартість вказаних вище нежитлових приміщень станом 21 січня 2016 року становила 2 179 700,00 грн.

Суд відхидив доводи позивача про надання банком відповідачеві переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки вони грунтуються виключно на припущеннях, а не на об'єктивних та допустимих доказах. Зазначив, що про наявність такої ознаки нікчемності правочину не вказував і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у направленому ОСОБА_1 повідомленні від 19 травня 2017 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» залишено без задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», додатково зазначив, що необґрунтованість пред`явленого ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» позову підтверджується також тим, що ПАТ «Фідобанк» як сторона договору купівлі-продажу від 21 січня 2016 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , вже реалізував своє право на звернення до суду з позовом про визнання договору «таким, що відповідає ознакам нікчемності» та про визнання його недійсним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, у задоволенні вищезгаданого позову відмовлено. У постанові від 10 лютого 2021 року Верховний Суд змінив мотивувальні частини рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, вказавши на недоведеність ПАТ «Фідобанк» ознак нікчемності укладеного 21 січня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд також зауважив, що незважаючи на набрання законної сили судовими рішеннями, якими ПАТ «Фідобанк» відмовлено у визнанні недійсним нікчемного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2016 року, банк майже через 5 років після відчуження спірного нерухомого майна (14 січня 2021 року) виставив на продаж на електронні торги «майнові права» на спірні нежитлові приміщення, а ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», будучи обізнаним про те, що продавець «майнових прав»(банк) ще 21 січня 2016 року (майже 5 років тому) продав спірні нежитлові приміщення (інформація про зазначене є загальнодоступною), 14 січня 2021 року прийняв участь у електронних торгах, за результатами яких 04 березня 2021 року уклав з банком договір купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. за реєстровим № 26.

Крім іншого, суд вказав, що як убачається з позовної заяви ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», позивач, придбавши «майнові права» на об`єкт нерухомості за ціною 172 547,13 грн прагне набути у власність вказаний об`єкт нерухомості шляхом його «витребування» у власника, який більш, як 5 років тому заплатив за цей же об`єкт 2 375 000,00 грн, з тих підстав, що ціна 2 375 000,00 грн є заниженою, тоді як сплачена ним сума за договором № GL22N019274/9 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності від 04 березня 2021 року (172 547,13 грн) становить лише 7,27 відсотків від суми 2 375 000,00 грн, що не відповідає засадам справедливості та добросовісності.

Рух справи у суді касаційної інстанції. Узагальнені доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та аргументи інших учасників справи

У травні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», у якій заявник просив рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, заявник зазначав:

- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не урахував висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 14 листопада 2018 року у справі

№ 2-383/2010, від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 826/8273/16, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, у постановах Верховного Суду від 26 липня 2018 року у справі № 911/954/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 522/137/15-ц, від 01 жовтня 2018 року у справі № 757/21408/17-ц, від 19 листопада 2018 року у справі № 753/23587/16-ц, від 14 січня 2019 року у справі № 1805/4363/2012;

- пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме не дослідження апеляційним судом додаткового доказу щодо вартості майна, а саме поданого ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» звіту від 20 січня 2016 року

№ 07-17-М14-16, виготовленого ПП «ТА-Експерт-Сервіс»;

- пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотанняТОВ «ФК «Капітал Джірінг» про призначення судово-економічної (будівельно-оціночної) експертизи.

Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року відкрито касаційне провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389, пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

У червні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому третя особа просила задовольнити касаційну скаргу ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Зазначав, що на виконання обов'язку, передбаченого статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проведено перевірку, за результатами якої виявлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлові приміщення від І до V в підвалі від 1-11 до 11-13, розташовані на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,4 кв. м), укладений 21 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк», має ознаки нікчемного на підставі пункту 3 частини третьої статті 38 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому ОСОБА_1 не є законним власником цього нерухомого майна.

У липні 2022 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він посилався на необґрунтованість доводів скарги та законність оскаржуваних судових рішень. Зазначив, що суб`єктивні права та законні інтереси позивача не порушено, оскільки згідно з укладеним між банком та відповідачем договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2016 року, всі права, в тому числі майнові, перейшли до відповідача, а тому на підставі договору № GL22N019274/9 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, від 04 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» та ПАТ «Фідобанк», до позивача не могли перейти жодні з наведених ним майнових прав, а тому товариство є неналежним позивачем за заявленими вимогами.

Справа надійшла до суду касаційної інстанції у серпні 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що 21 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А., реєстровий № 248, за умовами якого ПАТ «Фідобанк» продав, а ОСОБА_1 купив нежитлові приміщення від І до V, від 1-11 по 11-13 розташованих у підвалі на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,4 кв. м, за ціною 2 375 000,00 грн.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 липня 2016 року прийнято рішення № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

13 травня 2017 року комісією з перевірки правочинів (у тому числі договорів) складений протокол, затверджений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», яким визнано нікчемним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2016 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , за ознаками, визначеними частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статтею 228 ЦК України.

19 травня 2017 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» направлено ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність вказаного вище договору купівлі-продажу на підставі пункту 3 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме, що банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

У зв`язку з процедурою ліквідації банку, 14 січня 2021 року відбувся відкритий електроний аукціон з реалізації права вимоги ПАТ «Фідобанк», переможцем якого згідно з протоколом електронного аукціону

№ UA-EA-2020-12-17-000004-b стало ТОВ «ФК «Капітал Джірінг».

04 березня 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» укладений договір № GL22N019274/9 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В., реєстровий № 26, за умовами якого покупець прийняв у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлові приміщення від І до V в підвалі від 1-11 до 11-13 на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,4 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, право власності на яке виникло у продавця на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротняком Ю. Р. за реєстровим № 3373, та припинено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. за реєстровим № 248, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема: право витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; право на пред`явлення та реалізацію, у тому числі у судовому порядку, вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що призвів до припинення права власності продавця на нерухоме майно, вказаного у пункті 1 зазначеного договору, ознаки нікчемності якого встановленів протоколом комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» від 13 травня 2017 року, затвердженого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк».

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до законодавства за ступенем недійсності всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні), недійсність яких прямо передбачена законом, та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Нікчемний правочин є недійсним в момент його вчинення у зв`язку з прямою вказівкою правової норми, а тому судового рішення про визнання його недійсним не вимагається (quae contra ius fiunt debent utique pro infectis haberi - зроблене проти закону повинне вважатися нікчемним). Нікчемний правочин не підлягає виконанню, на нікчемність правочину мають право посилатися та вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності заінтересовані особи.

Нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання.

Правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін. Бажання сторін про визнання його дійсним до уваги не беруться, оскільки такий правочин суперечить нормам закону. Суд допускає визнання такого правочину дійсним лише у випадках, визначених законом. Наприклад, при недотриманні нотаріальної форми договору за умови його повного або часткового виконання, якщо одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (частина друга статті 220 ЦК України).

Нікчемний правочин не породжує правових наслідків, притаманних правочинам даного виду, а породжує лише правові наслідки, пов`язані з його недійсністю. Відповідно до статті 216 ЦК України такими наслідками є поновлення сторін у їх початковому становищі (двостороння реституція) та відшкодування збитків або моральної шкоди, завданих другій стороні або третій особі внаслідок його вчинення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зазначила, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин недійсний у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначав, що укладений між банком та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень від 21 січня 2016 року є нікчемним відповідно до пунктів 3 та 7 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Перевіряючи доводи заявника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій зазначених норм Закону № 4452-VI, Верховний Суд ураховує таке.

Законом № 4452-VI установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами. Цим законом також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізхичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до статті 3 Закону № 4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Аналіз функцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 цього Закону, дає підстави для висновку, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб бере участь у правовідносинах між учасниками ринку фінансових послуг у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов`язкові для банків та інших фінансових установ рішення, а з іншого - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язана забезпечити збереження активів і документації банку, у тому числі шляхом перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з частиною третьою цієї статті (в редакції на час виникнення правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону № 2121-ІІІ;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвели до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними, оскільки відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону 4452-VI. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків, а є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Аналогічні правові висновки Великою Палатою Верховного Суду викладено у постановах: від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16 (провадження № 12?15гс18), від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16 (провадження № 11?163апп18), від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15 (провадження № 11?1080апп18), від 27 лютого 2019 року у справі № 826/8273/16 (провадження № 11?775ас18), під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

З огляду на підстави та обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», предметом оцінки судів попередніх інстанцій повинна бути наявність передбачених статтею 38 Закону № 4452-VI ознак та підстав для кваліфікації спірного договору як нікчемного правочину, зазначених у позові, а також підстав для витребування майна на підставі статті 388 ЦК України (вибуття майна поза волею його власника та добросовісність набувача).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач як правонаступник ПАТ «Фідобанк» не довів, що спірне нерухоме майно було відчужене за ціною, нижчою від звичайних цін на майно такого виду (пункт 3 частини третьої статті 38 Закону№ 4452-VI).

У своєму висновку, суд урахував надані відповідачем докази, а саме: звіт про оцінку майна від 11 листопада 2015 року № 41 ФБ, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки власності «Парето» на замовлення ПАТ «Фідобанк», та висновок судового експерта Мельника О. П. від 10 січня 2020 року № 26-19 за результатами проведеної судової оціночної будівельної експертизи, якими підтверджується, що відповідач набув у власність спірні нежитлові приміщення за ціною у розмірі 2 375 000,00 грн, у тому числі ПДВ 395 833,33 грн, що перевищувала ринкову вартість нерухомого майна станом на 09 листопада 2015 року у розмірі 2 036 100,00 грн та станом на 21 січня 2016 року у розмірі 2 179 700,00 грн.

Посилання у касаційній скарзі ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» на те, що перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не надав належної оцінки звіту від 20 січня 2016 року

№ 07-17-М14-16, виготовленого ПП «ТА-Експерт-Сервіс» є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог частини третьої статті 367 ЦПК України апеляційний суд приймає нові докази лише у виняткових випадках, тоді як ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» не довело неможливості надати зазначений доказ до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Верховний Суд відхиляє також не погоджується з доводи ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» про необґрунтовану відмову суду першої інстанції в задоволення клопотання про призначення судово-економічної (будівельно-оціночної) експертизи, з посиланням на відсутність у суду сумніву в правильності наданого ОСОБА_1 висновку експерта Мельника О. П. від 10 січня 2021 року № 26-19, оскільки, як вбачається зі змісту ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2021 року, суд мотивував відмову в задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» об`єктивною неможливістю встановлення ринкової вартості спірних приміщень станом на 21 січня 2016 року у зв`язку з тим, що їх стан зазнав суттєвих змін.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили посилання ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» про надання ПАТ «Фідобанк» відповідачеві при укладенні спірного договору будь-яких переваг (пільг), тобто кращих умов порівняно з іншими кредиторами, які опинилися у подібному становищі (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI), оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність ознак, передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, які б свідчили про нікчемність, укладеного 21 січня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , договору купівлі-продажу нерухомого майна, а отже, і підстав для застосування наслідків нікчемності зазначеного договору.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» вказує, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахувалиправові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 826/8273/16, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, у постановах Верховного Суду від 26 липня 2018 року у справі № 911/954/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 522/137/15-ц, від 01 жовтня 2018 року у справі № 757/21408/17-ц, від 19 листопада 2018 року у справі № 753/23587/16-ц, від 14 січня 2019 року у справі № 1805/4363/2012 щодо підстав та порядку застосування наслідків нікчемності правочинів за ознаками Закону № 4452-VI.

Однак такі доводи заявника є необгрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою наявних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки судом касаційної інстанції, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, визначених статтею 400 ЦПК України. Крім того, фактичні обставини у зазначених вище справах відрізняються від тих, що установлені судами у справі, що переглядається.

Не підлягає застосуванню при вирішення цієї справи також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження

№ 14-308цс18) щодо презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), оскільки предметом судової перевірки у справі, що переглядається не є дійсністьдоговору № GL22N019274/9 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, від 04 березня 2021 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Капітал Джірінг».

Оскільки у справі, що переглядається, суди відмовили в задоволенні позову ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» за недоведеністю позовних вимог, а не у зв`язку з обранням нееефективного способу захисту порушених прав, не заслуговують на увагу також агрументи заявника про неврахування судами правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц про те, що застосування конкретного способу зихисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинені цими діяннями наслідкам.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ТОВ «ФК «Капітал Джірінг».

Оскільки за результатами касаційного перегляду оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, понесені заявником судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. І. Усик

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко