Справа № 202/2848/21
Провадження №2/202/273/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання - Калантаєнка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із змістом позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 30 000,00 грн. Заявлена вимога обґрунтована тим, що відповідач взяв у позивача борг, до 15 лютого 2021 року, в розмірі 30 000,00 грн., про що написав відповідну розписку. Однак, наразі, борг не повернуто, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

Повністю заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач зазначив, що жодних боргових відносин з позивачем не має, будь-яких договорів не укладав, кошти не брав. Вважав, що надана позивачем розписка не є належним доказом наявності боргу оскільки не має персональних даних про самого позивача, відсутній підпис позивача, що він отримав кошти.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із змісту розписки - 19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_2 , взяв у борг у ОСОБА_1 суму у гривнях, в розмірі 30 000,00 грн. Зобов`язався повернути взяту суму в строк до 15 лютого 2021 року. У розписці наявний підпис ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що персональні дані зазначені у розписці відповідають даним зазначеним у копії паспорту відповідача.

Суду було надано для огляду оригінал розписки.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Так, тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Також, ВС підкреслив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки

Отже, встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики, що підтверджується, у тому числі, наданою позивачем розпискою, умови якого відповідач не виконав, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення боргу.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у наданій позивачем розписці усіх необхідних реквізитів, оскільки у цій справі встановлені всі фактичні обставини, судом досліджено усі обставини справи щодо надання позивачем коштів відповідачу саме у позику, встановлено справжню правову природу укладеного між сторонами договору.

Додатково звертає увагу, що стороною відповідача не було заявлено клопотань щодо проведення почеркознавчої експертизи, та жодним іншим чином не спростовано факт написання та підписання відповідачем боргової розписки.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 525, 526, 610, 611, 612, 1046 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) суму боргу у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн., 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін