Справа № 288/1867/20
Провадження № 2/288/140/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

представника АТ «Райффайзен Банк» Коваленко С.О.,

первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за первісним позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про захист порушеного права шляхом визнання будинку предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16 липня 2007 року та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим, виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що відповідно до Кредитного договору № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 року (далі - Кредитний договір) Відкритим акціонерним товариства «Райффайзен Банк Аваль» було надано громадянину ОСОБА_2 (далі - Позичальник) кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000,00 дол. США строком до 16.07.2017 року із сплатою 13,5 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором.

Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

З укладенням Кредитного договору у Позичальника виник обов`язок повернути кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених Графіком погашення, у разі прострочення якого Кредитор має право дострокового стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню.

Однак, Позичальником не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на дату розрахунку (станом на 15 вересня 2020 року) заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором становить 23891 доларів США 17 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом - 6 655 доларів США 98 центів; заборгованості за відсотками - 6 695 доларів США 90 центів; нарахована пеня за порушення строку повернення кредиту та відсотків - 10 539 доларів США (295 103 гривень 28 коп.)

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, який посвідчено 25.07.2007 року нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком А.Я., зареєстрований в реєстрі за № 3162 (Надалі по тексту «Договір іпотеки»).

Відповідно до умов п. 1.2. Договору Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

яким розпоряджається Іпотекодавець на підставі довіреності від 24.07.2007р. № 3143 Попільнянською держнотконторою, належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 09.04.2001р., виданого виконкомом Попільнянської селищної ради, та Витягу № 15146781 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.07.2007р., зареєстрований Бердичівським державним підприємством технічної інвентаризації за №1147 в книзі №6. (Надалі по тексту «Предмет іпотеки»).

Таким чином, з укладенням Кредитного договору та Договору іпотеки Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на теперішній час Позичальник свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед Позивачем, а також не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, чим спричиняє Банку матеріальну шкоду, погіршує матеріальний стан, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» просить у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 року у сумі 23 891 доларів США 17 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок зі спорудами, житловою площею 64,2 кв. м., загальною площею 86,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 09.04.2001р., виданого виконкомом Попільнянської селищної ради та Витягу № 15146781 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.07.2007р., зареєстрований Бердичівським державним підприємством технічної інвентаризації за №1147 в книзі №6, шляхом продажу його на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору у сумі 4 125 грн. 00 коп.

02 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що розрахунок заборгованості зроблено за період 14.12.2010, часу припинення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007, до 15.09.2020 часу направлення вимоги 3-й особі по справі ОСОБА_2 щодо повернення кредиту. Кредит надавався на 120 місяців з 16.07.2007 по 16.07.2017, тобто останнім днем повернення кредиту та сплати процентів є 16.07.2017. Кредитний договір № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 не містить права кредитора на нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку, на який надавався кредит. Таким чином нарахування процентів в сумі 2846,58 дол. США за період з 16.07.2017 по 15.09.2020 є незаконним. З урахуванням чинного законодавства та п. 10.1 кредитного договору № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007, періодом нарахування пені є 17.07.2017 по 17.01.2018 та зроблена має бути із суми заборгованості по кредиту в сумі 6655, 98 дол. США та заборгованості по процентам в сумі 3849,32 дол. США. В доданому до позовної заяви розрахунку за кредитним договором , пеня розрахована за період з 16.09.2019 по 29.02.2020 та зроблена із розрахунку заборгованості по кредиту в сумі 6655,98 дол. США та заборгованості по процентам в сумі 5799, 08 дол. США, що є незаконним. Відповідно до п. 12.4 договору, до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю три роки. Згідно розрахунку заборгованості, слідує, що виконання зобов`язань за кредитним договором 3-тя особа по справі припинив виконувати 14.12.2010. Відповідно до п. 1.2 кредит надавався на 120 місяців з 16.07.2007 по 16.07.2017. Таким чином строк позовної давності закінчився 17.07.2020. АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до 3-ї особи по справі ОСОБА_2 із вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором тільки 21.09.2020, тобто з пропуском строку звернення до суду в 2 місяці та 14 днів та з позовом про стягнення заборгованості взагалі не звертався. З даною позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, як забезпечення іпотечного зобов`язання за кредитним договором, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду тільки 23.11.2020, тобто із пропуском позовної давності у 4 місяці та 6 днів для звернення до суду щодо стягнення заборгованості іпотекою зобов`язання. Враховуючи викладене просить, відмовити в задоволення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку із спливом строку позовної давності до основної вимоги. /т. 1 а.с.51-54/

09 лютого 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» подано відповідь на відзив на позов, в якому зазначають, що відповідно до умов договору кредит надано у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000,00 дол. США строком до 16.07.2017 із сплатою 13,5 % річних. Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту)

до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3 Кредитного договору). Нарахування відсотків здійснюється за методом «факт-факт». Враховуючи те, що зобов`язання за кредитним договором не припинено, а умовами договору передбачено нарахування відсотків за користування кредитом за фактичне число календарних днів користування кредитом, тому Банк правомірно нарахував відсотки. П. 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, комісій, а також інших платежів, передбачених положенням цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов`язання, передбаченого в цьому Договорі. Згідно розрахунку заборгованості, банк нараховував пеню за рік (з 16.09.2019 по 15.09.2020), тому при визначенні розміру пені за невиконання грошового зобов`язання, Банком було дотримано вимоги цивільного законодавства. Щодо строків позовної давності, то в кредитному договорі п. 3.3 сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом, тому Банк вважає, що звернувся з позовом в межах строку позовної давності. Разом з тим, просять звернути увагу на те, що строк позовної давності в період з 02 квітня 2020 року був продовжений на період дії карантину, станом на 08 лютого 2021 року в Україні карантин не відмінено, отже строк позовної давності є продовженим. Помилковість твердження Відповідача про те, що Банк міг звернутись з позовом до нього до 16 липня 2020 року, підтверджується також наступними математичними розрахунками. Враховуючи положення зазначених вище нормативно-правових актів, строк позовної давності продовжено з 02 квітня 2020 року на період карантину. Припускаючи, що право на пред`явлення позову до Відповідача виникло 17 липня 2017 року, тобто, до 02 квітня 2020 року пройшло 2 роки 8 місяців та 16 днів. Строк позовної давності продовжено на час дії карантину (тобто, навіть станом на 08 лютого 2021 року строк позовної давності не пропущено, оскільки діє норма Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності на період дії карантину). Тому, пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки 23 листопада 2020 року відбулось в межах строку позовної давності. Доцільно також звернути увагу суду на дотримання Банком умов Договору іпотеки щодо досудового врегулювання спору. Банк направив вимогу Відповідачу 21 вересня 2020 року. Направлення досудової вимоги Іпотекодавцю передбачено умовами Договору іпотеки, а саме: пунктом 5.1 Договору іпотеки передбачено, що іпотеко держатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, якщо протягом 30-денного строку, встановленого у вимозі, вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати: звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто, направлення вимоги Іпотекодавцю до пред`явлення позову про звернення стягнення - є обов`язковим, при цьому, від дати направлення вимоги до пред`явлення відповідного позову має пройти не менше 30 днів. Після направлення вимоги Банком було пред`явлено позов до Відповідача через два місяці, в межах загального строку позовної давності. Отже, враховуючи наведені вище обґрунтування, пред`явлення Банком позову до Відповідача про звернення стягнення відбулось в межах строків позовної давності. У разі, якщо під час математичних розрахунків строку позовної давності представником Банку допущено похибку або представник Банку помиляється в трактуванні норм законодавства щодо обчислення строку позовної давності і якщо вказані помилки тягнуть за собою наявність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, прошу врахувати всі викладені вище обставини як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку позовної давності та захистити порушене право позивача.

Підсумовуючи викладене вище, Банк наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі і вважає доводи Відповідача такими, що спростовуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства. / т. 1 а.с.92-94/

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача про припинення іпотеки /т. 1 а.с. 56-59/, обґрунтовуючи її тим, що 16 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , укладено кредитний договір № 014/0979/82/113857 та було надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000 дол. США строком до 16.07.2017 із сплатою 13,5 % річних.

25 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 та передано в іпотеку майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 09.04.2001.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань перед Банком за кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 в нього виникла заборгованість в сумі 23891,17 дол. США.

Таким чином, Банк просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості в сумі 23891,17 дол. США.

Відповідно до п. 12.4 кредитного договору № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 до правовідносин пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 , припинив виконувати 14.12.2010.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надавався на 120 місяців з16.07.2007 по 16.07.2017. Таким чином строк позовної давності закінчився 17.07.2020. Банк звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором тільки 21.09.2020, тобто з пропуском строку звернення до суду в 2 місяці та 14 днів та з позовом про стягнення заборгованості взагалі не звертався. З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, як забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором, банк звернувся до суду тільки 23.11.2020, тобто із пропуском позовної давності у 4 місяці та 6 днів для звернення до суду щодо стягнення забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Як зазначено п. 6.2 Іпотечного договору від 25.0.2007 право іпотеки та відповідно і кредитний договір припиняє чинність у разі припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією Іпотекою. Разом з тим, враховуючи норми законодавства право на подання заяви про припинення обтяження до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна належить лише обтяжувачу, АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить: визнати Договір іпотеки від 25.07.2007, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчуком А.Я. за реєстровим номером 3162 припиненим; Виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , внесеного на підставі Договору іпотеки від 25.07.2007, посвідченого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчуком А.Я. за реєстровим номером 3162; Стягнути з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1816 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 16417,5 грн. /т. 1 а.с.56-59/

09 лютого 2021 року представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила відмовити в повному обсязі у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим в повному обсязі. Мотивуючи тим, що ЦК України містить норму, відповідно до якої зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що Банк не звільняв Позичальника від виконання останнім зобов`язань за Кредитним договором, тому, враховуючи те, що зобов`язання за Кредитним договором не припинено, припинення іпотеки неможливе. Твердження Відповідача (Позивача - за зустрічним позовом) про те, що майно, яке належить йому на праві власності, обтяжене без законних підстав - є передчасним, оскільки майно обтяжене на законних підставах, на підставі договору іпотеки. Укладаючи договір іпотеки, позивач свідомо та у визначений законодавством спосіб обмежив своє право власності на предмет іпотеки та передбачив ймовірність звернення стягнення на належне йому майно у примусовому порядку, а тому наявність або відсутність волевиявлення кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки жодним чином не впливає та не порушує прав іпотекодавця. Таким чином, Банк вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення його права, за захистом якого було пред`явлено зустрічний позов у цій справі, з огляду на відсутність законодавчо визначених підстав припинення іпотеки, що є підставою для відмови у зустрічному позові. Інші вимоги зустрічної позовної заяви є похідними від вимоги про визнання договору іпотеки припиненим, а тому не підлягають до задоволення, зважаючи на відсутність підстав для задоволення вимоги зустрічного позову про визнання договору іпотеки припиненим. Щодо вимоги про стягнення з Банку витрат на правову допомогу, то вони є безпідставними, зважаючи на відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. / т. 1 а.с.72-78/

Представник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо заявлених зустрічних позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві, просила відмовити в їх задоволенні.

ОСОБА_1 в судовому засіданні поданий зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити, в задоволенні первісних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову банку та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/0979/82/113857, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 20000 доларів США 00 центів строком до 16 липня 2017 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 13.5 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. /т. 1 а.с.8-9/

Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3 Кредитного договору).

Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається на 120.0 місяців з 16.07.2007 по 16.07.2017.

Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на наступних умовах:

- Щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 Кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 16 липня 2017 року (включно) на рахунок зазначений в Кредитному договорі;

- Щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок визначений Кредитним договором;

Відповідно до умов п. 5.4. п. 6.5. Кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань, Кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а Позичальник зобов`язався, на вимогу Кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Крім того, відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору Позичальник засвідчив та гарантував, що всі умови Кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, а саме: Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин, він спроможний здійснити Кредитний договір і виконати зобов`язання по ньому, оскільки він не має обмежень у право та дієздатності. До того ж, Позичальник гарантував, що жодним чином не обмежений законом, іншим нормативно - правовим актом, судовим рішенням або іншим передбаченим чинним законодавством способом в своєму праві укладати Кредитний договір та виконувати усі умови, визначені в ньому.

Також, згідно п. 8.2. Кредитного договору сторони погодили і те, що з укладенням цього Договору Сторони досягли згоди усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.

До того ж, згідно п. 8.3. Кредитного договору Позичальник гарантував, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе він. Крім того, позичальник засвідчив що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значних збитків та погіршення його фінансового стану.

Сторони дійшли згоди, що будь-яке порушення Позичальником умов Кредитного договору повинно розглядатись як істотне порушення Договору, яке надає право Кредитору у порядку, передбаченому цим Договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених Договором строків виконання зобов`язань, вимагати від Позичальника повернення Кредиту (п. 8.4. Кредитного договору).

П. 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, комісій, а також інших платежів, передбачених положенням цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов`язання, передбаченого в цьому Договорі.

З укладенням Кредитного договору, у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.

Проте, всупереч вимогам п. 3.3., п. 5.1. Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 9.1 Кредитний договір набуває чинності з часу його підписання сторонами і скріплення печаткою кредитора та діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника за цим договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16 липня 2007 року, станом на 15 вересня 2020 року) заборгованість Позичальника перед Банком становить 23891 доларів США 17 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом - 6 655 доларів США 98 центів; заборгованості за відсотками - 6 695 доларів США 90 центів; нарахована пеня за порушення строку повернення кредиту та відсотків - 10 539 доларів США (295103 грн. 28 коп.) /т. 1 а.с. 6-7/

Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» 15 вересня 2020 року на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій зазначили, що в разі непогашення заборгованості за Кредитом, визначеної станом на 15 вересня 2020 року, вона буде збільшена відповідно до умов Кредитного договору на дату фактичного погашення кредитних зобов`язань. В разі непогашення заборгованості, Бак буде змушений вжити заходів з примусового стягнення зазначеної заборгованості, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом звернення стягнення на об`єкт, що перебуває в іпотеці як забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором. /т. 1 а.с. 16-18/

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16 липня 2007 року, 25 липня 2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та громадянином України ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком А.Я., зареєстрований в реєстрі за № 3162. /т. 1 а.с. 11-12,14/

Відповідно до умов п. 1.2. Договору Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким розпоряджається Іпотекодавець на підставі довіреності від 24.07.2007 № 3143 Попільнянською держнотконторою, належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 09.04.2001, виданого виконкомом Попільнянської селищної ради,

та Витягу № 15146781 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.07.2007, зареєстрований Бердичівським державним підприємством технічної інвентаризації за №1147 в книзі №6.

Згідно п. 1.3. Договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі 169599 грн..

Відповідно до Висновку про вартість майна Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», станом на 02 червня 2020 року загальна ринкова вартість вказаного вище житлового будинку становить 275000 гривень. /т.1 а.с. 19/

Таким чином, відповідно до умов Договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення стягнення заборгованості по кредиту в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки.

25 липня 2007 року згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 січня 2021 року, 25 липня 2007 року Попільнянською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава обтяження Договір Іпотеки від 25 липня 2007 року. /т. 1 а.с.60/

Згідно п. 1.1 Договору іпотеки Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 року, (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладенні до закінчення дії кредитного договору), за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за його користування згідно умов Кредитного договору, а також можливу неустойку в розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором та цим Договором.

Відповідно до умов п. 3.1.4. Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцями зобов`язань за цим Договором або за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5. Договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завдані порушенням зобов`язання, необхідних витрат пов`язаних з утриманням та реалізацією Предмета іпотеки.

Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору, у разі порушення основного зобов`язання, умов кредитного договору або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень в строк не менше 30 днів. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя не буде виконана, він має право розпочати стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 5.2. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Згідно з ч. 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.

Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Абзацом 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 12.4 Кредитного договору до правовідносин пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки ( ст. 257, 259 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором, вбачається, що виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_2 , припинив виконувати 14 грудня 2010 року.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається на 120.0 місяців з 16.07.2007 по 16.07.2017.

Тобто, кінцевий термін повернення кредиту до 16 липня 2017 року.

Отже, у кредитора виникло право звертатися до суду щонайменше протягом трьох років після закінчення дії кредитного договору.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Таким чином строк позовної давності закінчився 17 липня 2020 року.

Позивач за первісним позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернувся до третьої особи по справі ОСОБА_2 із вимогою про виконання зобов`язання за Кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16.07.2007 року - 21 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку звернення в 2 місяці 14 днів.

З позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, як забезпеченого іпотекою зобов`язання за Кредитним договором, позивач за первісним позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернувся до суду тільки 23 листопада 2020 року, тобто з пропуском позовної давності у 4 місяці 6 днів для звернення до суду щодо стягнення забезпеченого іпотекою зобов`язання.

При цьому, первісним позивачем Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» не надано суду доказів наявності поважних причин пропуску ним строків позовної давності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16 липня 2007 року, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Дана правова позиція відображена в постанові Верховного суду від 23.05.2018 року у справі №686/10934/16-ц.

Пунктом 6.2. договору іпотеки сторони погодили, що право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою.

За нормою ч. 3 ст.17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тобто, наслідком припинення іпотеки (визнання договору іпотеки недійсним) згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на Нерухоме майно та їх обтяжень» є скасування відповідного запису в Державному реєстрі прав.

Частина 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає , що у разі скасування, на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Виходячи з положень ст.74 Закону України «Про нотаріат», зняття заборони здійснюється нотаріусом, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п. 5.1., п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5,нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, суд доходить висновку, що зустрічні позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 при зверненні до суду також просить стягнути з АТ «Райффайзен Банк» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16417,5 гривень.

10 лютого 2022 року представником надано до суду клопотання /т.2 а.с.2-6/ в якому зазначає, що остаточний розрахунок щодо стягнення витрат на правову допомогу буде подано до суду протягом п`яти днів з дня проголошення рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу наразі суд не вбачає.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням зустрічного позову з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816 гривень, понесений при зверненні до суду з позовом.

Керуючись статтями 3, 266, 317, 319, 321, 386, 391, 509, 525-527, 530, 536, 546, 549, 591, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України; Законом України «Про іпотеку»; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 61, 76, 78, 81, 89,128, 133, 137, 141, 257, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про захист порушеного права шляхом визнання будинку предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/0979/82/113857 від 16 липня 2007 року - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим, виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна задовольнити.

Визнати Договір іпотеки від 25 липня 2007 року, укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчуком А.Я. за реєстровим номером 3162 припиненим.

Виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , внесеного на підставі Договору іпотеки від 25 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчуком А.Я. за реєстровим номером 3162.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вулиця Лєскова, 9, Код ЄДРПОУ: 14305909, адреса для листування: 73003, м. Херсон, провулок Ушакова, 53) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1816 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко