Провадження № 2/554/2806/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря: Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СВ Московського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 29.08.2011 року про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , а також накладений Московським відділом державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на майно боржника ОСОБА_2 постановами №43736473 від 28.08.2014 року, №49723607 від 21.03.2016 року, №47970906.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.04.2006 року 52/100 частини комунальної квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності їй та її брату ОСОБА_2 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.10.2018 року, наявні наступні обтяження/обмеження об`єкту: постановою слідчого СВ Московського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 29.11.2011 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 . Арешт був накладений слідчим на майно її брата з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Згідно вироку Московського районного суду м.Харкова від 31.01.2012 року її брат ОСОБА_2 був засуджений по ст.185 ч.2 і ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України в випробувальним строком на три роки; при цьому конфіскація майна не була застосована. При таких обставинах, арешт треба було зняти, як це передбачено ст.174 КПК України.

Згідно відповіді Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в межах виконавчих проваджень №43736473 від 28.08.2014 року, №49723607 від 21.03.2016 року, №47970906 на майно ОСОБА_2 накладався штраф за адміністративні порушення, які мали місце в 2014-2015 роках. А саме на виконанні відділу перебували виконавчі документи: постанова №04/33 видана 20.05.2014 року Адміністративною комісією Московського району при виконавчому комітеті ХМР про стягнення штрафу з гр. ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 102,00 грн.; постанова №17/31 видана 14.09.2015 року Адміністративною комісією Московського району при виконавчому комітеті ХМР про стягнення штрафу з гр. ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 340,00 грн.; постанова №07/119 видана 19.06.2015 року Адміністративною комісією Московського району при виконавчому комітеті ХМР про стягнення штрафу з гр. ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 340,00 грн.

В межах вищевказаних виконавчих проваджень були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач вказала, що виконавчі провадження підлягають закінченню у зв`язку зі смертю боржника, а також відповідно до ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.07.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2020 року провадження у справі закрито.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.12.2020 року ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21.12.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.08.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.06.2022 року прийнято до провадження позовну заяву та вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.11.2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, в наданій заяві просила про розгляд справи у її відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, відповідно до ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Представник відповідача Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) всудові засідання, призначені судами, починаючи з вересня 2020 року, жодного разу не з`явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відповідач не надав до суду відзив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, відповідно до ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом зі своїм братом ОСОБА_2 є співвласниками 52/100 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.6- свідоцтво про право власності на житло).

Постановою слідчого СВ Московського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 29.08.2011 року накладено арешт на майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_2 , з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна (а.с.13).

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 31.01.2012 року брат позивача ОСОБА_2 був засуджений по ст.185 ч.2 і ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним строком на три роки. Також, суд постановив стягнути з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Укртелеком» 4927,28 гривень та на користь КП «Жилкомсервіс» 5195,96 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди. При цьому, конфіскація майна не була застосована та згідно матеріалів справи, дані про перебування будь-яких виконавчих проваджень за вказаним вироком відсутні (а.с.16-17).

В межах виконавчих проваджень про стягнення адміністративних штрафів Московським відділом державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на майно боржника ОСОБА_2 постановами №43736473 від 28.08.2014 року, №49723607 від 21.03.2016 року, №47970906 було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Архівні виконавчі провадження за 2014-2016 роки - знищені (а.с.15- довідка).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8- свідоцтво про смерть).

ОСОБА_1 27.02.2018 року звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини (а.с.136 - заява).

П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою було відкрито 27.02.2018 року спадкову справу № 227/2018 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.148 - витяг).

Однак, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність арешту на майно брата ОСОБА_2 .

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що з часу ухвалення вироку Московським районним суду м.Харкова від 31.01.2012 року, яким ОСОБА_2 засуджено до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним строком на три роки, без конфіскації майна, вирок в частині задоволення цивільного позову на момент його смерті не був виконаний, і такий арешт майна та заборона на його відчуження позбавляє позивача права успадкувати майно після смерті брата і відповідно реалізувати свої права як спадкоємця, тому позов про зняття арешту з квартири підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір оформити спадкові права після смерті брата, проте через наявність арешту на частині квартири, що знаходиться в спільній сумісній власності, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт, накладений Московським відділом державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на майно боржника, порушує право власності позивача.

Позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 та бажає реалізувати свої спадкові права.

Закон України «Про виконавче провадження» надає можливість зняття арешту судом у випадку, коли такий арешт підлягає зняттю, проте державний виконавець не може його зняти самостійно у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, на час звернення з позовною заявою до суду боржник помер, виконавчі провадження знищено і, за наявності арешту (обтяжень) накладених на нерухоме майно, порушується спадкові права позивача, внаслідок чого вона позбавлена права прийняти спадщину, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.16,317,321,391 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СВ Московського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 29.08.2011 року про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , а також накладений Московським відділом державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на майно боржника ОСОБА_2 постановами №43736473 від 28.08.2014 року, №49723607 від 21.03.2016 року, №47970906.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), місцезнаходження: 61001, м.Харків, пл.Захисників України,7/8, .

Суддя: А.М.Чуванова