ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6188/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши упідготовчому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Савельєв Андрій Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Порохняк Алла Василівна про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Савельєв Андрій Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Порохняк Алла Василівна про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2021 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м.Києва від 03.08.2022 року справу передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.05.2022 р. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Учасники справи в підготовче засідання, призначене на 17.11.2022 не прибули, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку щодо передачі даної справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлюється виключна підсудність, згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Так, усі позови, що виникають з приводу нерухомого майна, мають пред`являтися до суду за місцезнаходженням такого майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, якщо, наприклад, пред`явлені позовні вимоги стосуються нотаріально посвідченого договору про відчуження нерухомості, то позов подається з дотриманням правил про виключну підсудність, тобто до суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 р. по справі № 911/9390/18 щодо територіальної юрисдикції (підсудності) зроблено наступні висновки.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено вимоги, що виникають з приводу нерухомого майна, а саме вимоги: про визнання недійсним заповіту від 06.04.2017 р., щодо квартири АДРЕСА_1 , що за виключною підсудністю не відноситься до Дарницького району м. Києва.

Вбачається, що місцезнаходження квартири АДРЕСА_1 , територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, тому не підсудний Дарницькому районному суду м. Києва з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суд зобов`язаний передати справу на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про передачу даної справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись статтями 30, 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Справу № 757/36713/22 (провадження № 2/753/6188/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Савельєв Андрій Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Порохняк Алла Василівна про визнання заповіту недійсним - передати на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА