З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:
головуючого судді - Яреми Л.В.
при секретарі - Худояровій А.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2007 року. У даній квартирі зареєстровані також відповідачі, його доньки разом із своїми дітьми, які виїхали за межі України більше року тому. За вказаною адресою останні не проживають, житлом не користуються. Оскільки, реєстрація відповідачів не дає йому можливості оформити житлову субсидію та у зв`язку із їх відсутністю без поважних причин понад один рік, просить визнати ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 лютого 2022 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Чернівецької міської ради.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував стосовно винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, відзиву на позовну заяву не надали, про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно, належним чином судовою повісткою за зареєстрованою адресою проживання, про поважність причин неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання, в якому просила справу розглядати у її відсутність та при прийнятті рішення врахувати інтереси дітей.
Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідачі не подали відзиву на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить будинковолодіння по АДРЕСА_2 , а саме: 1/4 частина будинковолодіння, що складається з квартири №4 загальною площею 344,50 м2 та вигрібної ями літ. «VI»., що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17638410 від 06.02.2008 року (а.с.4-5).
В квартирі АДРЕСА_1 , окрім позивача, який є власником, зареєстровані також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою №348926-3 від 17 листопада 2021 року про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні/будинку(а.с.14).
01 червня 2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали шлюб, дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6).
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.7).
28 січня 2014 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб, дружині присвоєно прізвище ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьками зазначено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с.9-11).
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло.
Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року.
Згідно частини 1 статті 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.
В копіях паспорта громадянина України для виїзду за кордом, міститься відмітка про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виїхали за межі України (а.с.12-13).
Свідок ОСОБА_18 показав суду, що є сватом позивача. Його син живе в Португалії з 2013 року, працює лікарем. Півтори роки тому невістка ОСОБА_2 разом із сином також виїхала на проживання до Португалії, де наразі закінчує інтернатуру та фактично вже має там роботу. За таких обставин, повертатись на територію України не збираються. Знає, що невістка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , власником є його сват. Неодноразово бував там. Вказує, що ОСОБА_4 довгий час проживає із чоловіком та двома дітьми у Франції, де навіть встигла народила другу дитину.
За таких обставин, встановлено, що відповідачки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 добровільно залишили квартиру АДРЕСА_1 , не проживають та відсутні за вказаною адресою у строк понад рік, у зв`язку із виїздом за межі України.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, а тому позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, ст. ст. 29, 242, 317, 319, 321, 391, 396, 405 ЦК України, ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 15, 26, 76-77, 80, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженець с.Рож-Поле, Снятинського району, Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РВ УМВС в Чернівецькій області 15 червня 2009 року.

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ Л.В.ЯРЕМА