ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/56/22

Провадження № 22-ц/4820/1296/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2022 року, суддя Козачук С.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до структурного підрозділу Козятинської колійної машинної станції Філії «Центр з будівництва та ремонту колії» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», Акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі (допуск до роботи), стягнення середнього заробітку за час відсторонення,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до структурного підрозділу Козятинської колійної машинної станції Філії «Центр з будівництва та ремонту колії» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», Акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі (допуск до роботи), стягнення середнього заробітку за час відсторонення.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що перебуває у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця». Наказом «Про відсторонення від роботи» №941 від 09.12.2021 року, на підставі ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року, № 1645-ІІІ, наказу МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року, № 2153 зі змінами, внесеними наказом МОЗ України від 01.11.2021 року, № 2393, п. 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року, №1236, його, монтера колії ремонтної колони Шепетівської дільниці з 09.12.2021 року відсторонено від роботи як особу, яка відмовляється (ухиляється) від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, (далі СОVID-19), та/або не надала медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19 або не пред`явила електронний СОVID-сертифікат про одужання з мобільного додатку «Дія» (з визначеним терміном дії), до моменту усунення причин відсторонення. Підставою видання наказу вказано лист-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 та акт про ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID-19 від 08.12.2021 року, № 10.

На думку позивача, оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки призвів до порушення конституційного права на працю. Роботодавцем не дотримано відповідного порядку відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень, визначеного ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». В порушення вимог ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» роботодавець прийняв рішення щодо недопуску його до роботи без відповідної правової підстави, а саме, подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі листа-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 та акту про ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID-19 від 08.12.2021 року № 10, який був складений інспектором з кадрів, інженером з організації та нормування праці та головою цехового комітету, а не лікарем, як зазначено в чинному законодавстві. Зазначені документи не відповідають вимогам закону, а отже не створюють жодних юридичних наслідків та не засвідчують юридичного факту відмови чи ухилення його від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання ним медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданого закладом охорони здоров`я. Постанова КМУ від 09.12.2020 року № 1236, якою керувався роботодавець, як підзаконний акт, не може встановлювати обмеження прав та свобод громадян, які визначені Конституцією та законами України. Уряд не має законодавчих повноважень на такі обмеження відповідно до статті 64 Конституції України. Пункт 41-6 цієї постанови, який покладає на керівника роботодавця обов`язок відсторонення працівників від роботи, суперечить Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

За таких обставин, просив визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника структурного підрозділу Козятинська колійна машинна станція А. Михальченко від 09.12.2021 року № 941 про відсторонення його від роботи та поновити (допустити до роботи) на посаді монтера колії 3 розряду ремонтної колони Шепетівської дільниці Структурного підрозділу Козятинська колійна машинна станція Філії «Центр з будівництва та ремонту колії» Акціонерного Товариства «Українська залізниця», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час відсторонення від роботи та судові витрати.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.06.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з тієї обставини, що ОСОБА_1 , як працівник підприємства, включеного до Переліку об`єктів державної власності, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, підлягає обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідачем повідомлено позивача про необхідність щеплення проти COVID-19 та надання відповідних документів про проходження цієї процедури або про наявність абсолютних протипоказань до такого щеплення, а також роз`яснено наслідки ненадання одного з таких документів у вигляді відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. ОСОБА_1 роботодавцю довідку про профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 не надав, не пред`явив медичного висновку про протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, у зв`язку з чим був відсторонений від роботи у передбачений законом спосіб. Порушення права позивача на працю, визначеного ст. 43 Конституції України не відбулось, оскільки за ним збережено робоче місце, трудовий договір не припинений. Обмеження трудових прав ОСОБА_1 було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що судом не враховано доводи позивача щодо порушення порядку отримання підтвердження ухилення позивача від проходження щеплення, відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача до роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі листа-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 та акту про ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID -19 ОСОБА_1 від 08.12.2021 року № 10, який був складений інспектором з кадрів, інженером з організації та нормування праці та головою цехового комітету, а не лікарем, як зазначено в чинному законодавстві.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» зазначило, що порушення права ОСОБА_1 на працю, визначене ст. 43 Конституції України відсутнє, оскільки за ним зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, його відсторонення було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини, позивачем не доведено протиправності дій АТ «Укрзалізниця» щодо відсторонення останнього від роботи. Вимога АТ «Укрзалізниця» про надання сертифікату про профілактичне щеплення проти СОVID-19 або медичного висновку про абсолютне протипоказання до такої вакцинації, не є втручанням у приватне життя, оскільки така вимога не суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини. Стосовно вимог апелянта про стягнення з відповідача суми витрати понесених на правову допомогу, АТ «Укрзалізниця» зазначило, що позивачем не доведено обґрунтованість та реальність адвокатських витрат, а також їх розмір.

В судове засідання апеляційного суду апелянт не з`явився, в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи в суд не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності з вимогами процесуального закону.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 02.08.2021 року працює на посаді монтера колії 3 розряду ремонтної колони Шепетівської дільниці структурного підрозділу Козятинської колійної машинної станції Філії «Центр з будівництва та ремонту колії» Акціонерного Товариства «Українська залізниця».

02.12.2021 року ОСОБА_1 наданий для ознайомлення лист щодо необхідності проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 та надання безпосередньому керівнику до 08.12.2021 року документу, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я. Позивач від ознайомлення з листом під особистий підпис відмовився, у зв`язку з чим лист був прочитаний останньому в голос, що посвідчується актом, складеним виконавцем робіт ОСОБА_2 , шляховими майстрами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з актом №10 від 08.12.2021 року, ОСОБА_1 не пред`явив довідки про профілактичне щеплення, а також не пред`явив медичний висновок про протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

У зв`язку з відмовою позивача від виконання вимог щодо обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, керуючись ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ, наказу МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153 зі змінами, внесеними наказом МОЗ України від 01.11.2021 року № 2393, п. 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236, в.о. начальника структурного підрозділу Козятинська колійна машинна станція Михальченко А. видав наказ від 09.12.2021 року №941 «Про відсторонення від роботи», яким відсторонено ОСОБА_1 , монтера колії ремонтної колони Шепетівської дільниці від роботи з 09.12.2021 року як особу, яка відмовляється (ухиляється) від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі СОVID-19), та/або не надала медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19 або не пред`явила електронний СОVID-сертифікат про одужання з мобільного додатку «Дія» (з визначеним терміном дії), до моменту усунення причин відсторонення.

09.12.2021 року ОСОБА_1 ознайомлено з указаним наказом під підпис, останнім зазначено, що з наказом не погоджується.

У зв`язку з призупиненням дії наказу МОЗ від 04.10.2021 року №2153 на підставі наказу МОЗ від 25.02.2022 року №380, наказом начальника структурного підрозділу Козятинської колійної машинної станції від 28.02.2022 року №204, з 01.03.2022 року ОСОБА_1 допущено до роботи на посаді монтера колії ремонтної колони Шепетівської дільниці.

Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

У визначенні поняття «законодавством» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 року № 12-рп/09 (справа про тлумачення терміну «законодавство»), відповідно до якого термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

За змістом вищеназваної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.01.2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18)).

У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України (ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Таким актом є, зокрема, Закон України «Про захист населення від інфекційний хвороб», який передбачає відсторонення працівників як в разі відмови від обов`язкових щеплень, так і в разі ухилення від обов`язкових щеплень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 року № 90), головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України.

Наказом МОЗ від 05.02.2020 року №521 розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19.07.1995 року № 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19».

Наказом МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (надалі - Перелік № 2153), відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 4) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 5) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 6) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 7) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83.

Відповідно до примітки до Переліку № 2153 обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 26.10.2021 року, що діяла на час спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19.12.2020 року до 31.12.2021 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-22» від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236», ця постанова доповнена п.41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Посилання апеляційної скарги на порушення відповідачем та відсутність компетентної оцінки судом тих обставин, що всупереч ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» при відстороненні позивача від роботи єдиним компетентним органом для встановлення факту ухилення - посадовою особою державної санітарно-епідеміологічної служби не було надано відповідного подання про усунення особи від роботи спростовуються нормами цього ж закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Проте, порядок усунення від роботи працівників за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служб, встановлений абз. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» не пов`язаний з порядком, визначеним ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та є окремою підставою відсторонення працівника від роботи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників. Особам віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років чи визнаним судом обмежено дієздатними профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації та за згодою об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників цих осіб. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Отже, медичний огляд особи та фіксація лікарем її відмови від проходження обов`язкових профілактичних щеплень можливі лише у випадку, коли особа з`явиться для проведення такого огляду.

Організацію і проведення профілактичних щеплень врегульовано Положенням про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 16.09.2011 року №595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11.08.2014 року, № 551).

Цим Положенням встановлено, що організація діяльності щодо проведення щеплень покладається на керівника закладу охорони здоров`я, (далі - ЗОЗ), або на фізичну особу - підприємця, яка одержала ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики, (далі - ФОП), в установленому законодавством порядку. Профілактичні щеплення здійснюються в пунктах щеплень, які можуть бути постійними або тимчасовими. Щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Відповідальним за проведення профілактичних щеплень є керівник ЗОЗ або ФОП.

Пунктом 17 Положення встановлено, що факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою №063-2/о, підписується як громадянином (при щепленні неповнолітніх - батьками або іншими законними представниками, які їх замінюють), так і медичним працівником.

З указаного слідує, що обов`язковому медичному щепленню особи передує її медичний огляд перед щепленням, що є обов`язковим. Окрім того, для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг, осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень. Крім того, про проведене щеплення робиться запис у відповідній документації, а факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою №063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є працівником АТ «Укрзалізниця», яке включене до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83, відтак він підлягав обов`язковому профілактичному щепленню відповідно до наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153, яким затверджено Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, який набув чинності 08.11.2021 року.

Отже, з цієї дати у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідних документів щодо протипоказань організму від такого щеплення роботодавцю не надав, що також підтвердив в суді.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, провівши оцінку аргументів та доводів сторін дійшла висновку, що оскаржуваний наказ, який прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року, №1236 щодо обов`язкового відсторонення ОСОБА_1 , як працівника підприємства стратегічного значення України, з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти коронавірусної інфекції COVID-19 без збереження заробітної плати, не є протиправним та виданий відповідно до закону.

При цьому суд враховує, що за обставинами справи ОСОБА_1 мав можливість вакцинуватися або надати відповідний медичний документ про звільнення від обов`язкової вакцинації до 08.11.2021 року, тобто до дня набрання чинності наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року, № 2153, а його відсторонення від роботи відбулося в період дії вищевказаного нормативного документу.

У постанові від 17.04.2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Тобто в цьому питанні принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто є виправданим.

У постанові від 10.03.2021 року у справі № 331/5291/19 Верховний Суд зазначив, що інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні безпеки життя і здоров`я її громадян. Відтак, втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Європейський суд з прав людини висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15.03.2012 року, заява № 24429/03).

У рішенні від 08.04.2021 року Європейський суд з прав людини у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява №47621/13) зазначив, що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права та незгоди апелянта з ухваленим у справі судовим рішенням.

Судом першої інстанції було вірно надано оцінку наявним у справі доказам, правильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова