Справа № 573/609/22
Номер провадження 2/573/219/22
26 грудня 2022 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
за участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Білопіллі цивільну справу заочно за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,
Стислий виклад позиції позивача.
Процесуальні дії у справі.
04 липня 2022 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху (а. с. 52-53).
Ухвалою від 03 серпня 2022 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 65-66).
Заяви (клопотання) учасників справи.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та їїї представник - адвокат Кліпіков Р.Б. не з"явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. У минулих судових засіданнях сторона позивача позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась жодного разу. З"ясувати місце її проживання чи перебування не вдалося за можливе. У зв"язку із чим, про час, день та місце розгляду справи остання повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а. с.123 ).
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що на праві спільної часткової власності житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами під №5 колишній №3, нумерацію будинку змінено згідно рішення Виконавчого комітету Білопільської міської ради депутатів трудящих від 29.04.1977р. №119) по АДРЕСА_3 належить:
- ОСОБА_2 в розмірі 1/9 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.12.1965 Білопільською державною нотаріальною конторою, за реєстром №2345 та зареєстрованого Сумським МБТІ 06.01.1966 в реєстровій книзі за №272, що також підтверджується довідкою Філіалу «Білопільська ГВД» КП «Сумське міське БТІ» від 23.05.2022 №199. Зазначену частину будинку відповідач успадкувала після смерті свого батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності (а. с. 8-14).
Позивач зазначає, що у родинних стосунках з відповідачем вона не перебуває, остання в будинку не зареєстрована та не проживає, її місце проживання чи перебування не відоме, всі спроби встановити контакти з нею не призвели до успіху, крім того вони навіть не знайомі, та за весь цей час відповідач жодного разу не зверталась з приводу належної їй частки, порядку користування будинком, його утримання тощо. В зазначеному будинку ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з грудня 2007 разом із донькою ОСОБА_5 ,1998 р.н., що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 29.06.2022 (а. с. 15).
Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок АДРЕСА_2 складається з трьох житлових кімнат, загальна площа будинку складає 69,7 кв.м., житлова площа - 31,7 кв.м. (а. с. 16-22).
Згідно висновку судового експерта Андрєєва Л.Г. складеного за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №1623 від 03 червня 2022, виходячи з нормативних вимог поділ житлового будинку з прибудовами і надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 в натурі, неможливий (а. с. 23- 28).
Виходячи з зазначеного, виділити в натурі частку відповідача у житловому будинку неможливо.
Відповідно до звіту про оцінку майна від 31.05.2022, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «М-КОНСАЛТ», ринкова вартість 1/9 частки житлового будинку АДРЕСА_3 , становить 19 981 грн. Вказана сума внесена позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції №18 від 29.06.2022 (а. с. 29-46, 48).
Наведене вище підтверджується інвентарною справою № 211 на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка була досліджена у судовому засіданні.
Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що проживають по сусідству і можуть підтвердити, що починаючи із 1979-1981 років в будинку АДРЕСА_1 Сайко ОСОБА_8 не мешкає. Свідок ОСОБА_7 бачила її один раз на похоронах матері у 1997 році. Далі зі слів свідків там проживав син померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , який помер у 2011 році. Фактично житловий будинок АДРЕСА_2 , перебуває в постійному володінні та користуванні ОСОБА_1 , яка несе всі витрати на його утримання: здійснюю оплату комунальних платежів, за власні кошти проводить ремонтні роботи.
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування маййом є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
При розгляді справ національні суди України також застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", в зв`язку з чим умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.
Отже з урахуванням правових висновків Верховного Суду право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Висновки суду.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків.
Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Виходячи з вищевикладеного у суді було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірному житловому будинку АДРЕСА_1 не зареєстрована та не проживає. За весь час відповідач жодного разу не зверталась з приводу належної їй частки, порядку користування будинком, його утримання тощо. Фактично зазначений житловий будинок перебуває в постійному володінні та користуванні позивача, яка несе всі витрати на його утримання: здійснює оплату комунальних платежів, проводить ремонтні роботи. Всі перелічені вище факти підтвердили у судовому засіданні свідки, які є сусідами. Зазначене свідчить про те, що відповідач не має потреби у даному житлі, втратила до нього будь-якій інтерес та не переймається станом будинку, його утриманням тощо, а тому припинення права власності на її частку не завдасть істотної шкоди відповідачу.
Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до звіту про оцінку майна від 31.05.2022, ринкова вартість 1/9 частки житлового будинку АДРЕСА_3 , становить 19 981,00 грн. Вказана сума внесена позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції №18 від 29.06.2022 (а. с. 29-46, 48).
Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №1623 від 03 червня 2022 поділ житлового будинку з прибудовами і надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 в натурі, неможливий.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні правові підстави для припинення права власності ОСОБА_2 на 1/9 частку житлового будинку АДРЕСА_2 з виплатою їй грошової компенсації вартості її частки в сумі 19 981,00 грн. В зв`язку з припиненням права власності ОСОБА_2 на належну їй частку у спільному майні, право власності на відповідну частку підлягає визнанню за позивачем ОСОБА_1 .
Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні, підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 365 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 200, 247, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України суд
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ), про припинення права на частку у спільному майні, задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_3 , житловою площею 31,7 кв.м., загальною площею 69,7 кв.м., яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.12.1965 Білопільською державною нотаріальною конторою, за реєстром №2345 та зареєстрованого Сумським МБТІ 06.01.1966 в реєстровій книзі за №272, з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її частки в сумі 19 981,00 грн., внесеної на депозитний рахунок суду згідно квитанції №18 від 29.06.2022.
Визнати право власності на 1/9 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя