Справа № 523/5996/22
Провадження №2/523/3555/22
УХВАЛА

26.12.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/5996/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Суд констатує, що позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Обґрунтовуючи вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача вказує на те, що у вказаному позові він просить суд визнати за ним право власності на половину спільного нерухомого майна подружжя, а саме житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Через існуючий спір між сторонами позивач змушений був залишити вищезазначену квартиру, у якій проживав з 2019 року, та мешкає в орендованому житлі. При цьому у спірній житловій квартирі залишилися особисті речі позивача, в тому числі теплий одяг, предмети гігієни, а також інструменти та інше майно, яким він користується у професійній діяльності. 07.07.2022 року відповідачка ОСОБА_2 без відома позивача та його згоди змінила замки у вхідній двері квартири та встановила сигналізацію приватного охоронного агентства «Центр», чим повністю позбавила доступу позивача до житлової квартири.

У зв`язку з цим, просить суд постановити ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам створювати ОСОБА_1 перешкоди у вільному вході до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 усунути створені позивачу перешкоди в доступі до вказаної квартири шляхом передачі дублікатів ключів від замків дверей, накласти арешт на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити ОСОБА_2 та іншим особам здійснювати будь які дії щодо відчуження даного об`єкта нерухомого майна.

Згідно приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно приписів п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Судом встановлено, що 17.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюбу, про що Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області вчинено актовий запис № 1290. Шлюб між сторонами наразі не розірвано.

13.09.2019 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,6 кв.м., в тому числі житловою площею 17,7 кв.м.

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору купівлі продажу від 13.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. за реєстровим № 2760 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180990884 від 13.09.2019 року.

З урахуванням викладених позивачем обставин та наявних у матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період шлюбу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Разом з цим, дана заява в частині вимог накладення арешту на майно та забороні здійснювати будь які дії щодо відчуження спірного майна не містить належного та достатнього обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, позивачем не зазначено обставини, які свідчать про існування реальної загрози відчуження відповідачем належного йому майна.

Окрім того, у поданій заяві позивач взагалі не зазначає про той фак, що відповідач ОСОБА_2 має намір відчужити спірну квартиру.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що в свою чергу забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом не виявлено достатніх підстав, які б дали суду можливість встановити наявність підтверджених ризиків щодо вчинення дій з боку відповідача ОСОБА_2 , які призведуть до ускладнення виконання рішення суду або унеможливлять ефективний захист порушеного права.

Щодо вимог заяви про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам створювати ОСОБА_1 перешкоди у вільному вході до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язанні ОСОБА_2 усунути створені позивачу перешкоди в доступі до вказаної квартири шляхом передачі дублікатів ключів від замків дверей, суд доходить висновку, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів (майбутніх позивачів) в цивільному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в цивільній справі.

Як було вище зазначено, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Зважаючи на обставини даного позову, суд констатує, що заявлені вимоги про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам створювати ОСОБА_1 перешкоди у вільному вході до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язанні ОСОБА_2 усунути створені позивачу перешкоди в доступі до вказаної квартири шляхом передачі дублікатів ключів від замків дверей, не є співрозмірними із позовними вимогами про поділ майна подружжя.

У разі наявності у позивача ОСОБА_1 порушеного права щодо користування та розпорядження своїм майном, він має право звернутися до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у здійсненні йому відповідних прав.

Враховуючи вищенаведене, оскільки заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, суд доходить висновку, що в задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/5996/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер