ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7193/22 Справа № 415/1123/18 Головуючий у першій інстанції: Фастовець В.М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 червня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ПАТ КБ «Енергобанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2014 року між сторонами був укладений договір №07-005019-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривнях та випустив кредитну картку типу Visa Gold. 13 березня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №07-005018-01, яка є невід`ємною частиною вищевказаного договору, відповідно до якого розмір кредитного ліміту склав 40000,00 грн. В порушення умов договору, відповідач не сплачує кредит, відсотки за користування кредитом, штрафні санкції у встановлені договором строки. Станом на 25.01.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 87481,53 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом 42828,26 грн., заборгованості по процентам 44653,27 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану вище заборгованість у загальному розмірі 87481,53 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01 червня 2018 року позов задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «Енергобанк» з ОСОБА_1 заборгованість за договором №07-005019-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA у вигляді заборгованості за кредитом і процентам, всього у розмірі 87481,53 грн., судовий збір у розмірі 1762,53 грн., а всього 89243 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшло клопотання від 21.11.2022 року про проведення судового засідання без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 27 лютого 2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір №07-005019-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривнях та випустив кредитну картку типу Visa Gold, виконуючи розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених із використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки, що також підтверджується випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 9-17, 18-20).

Відповідно до пункту 2.6 договору від 27 лютого 2014 року №07-005019-01, строк дії кредитної лінії становить один рік із моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговування карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Розмір кредитного ліміту зазначається в додатковій угоді до договору, що є невід`ємною частиною; кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою держателя або за рішенням банку, а також в інших випадках, передбачених договором (пункт 2.1.3 договору).

На виконання вказаного договору, позивачем випущена та видана 13.03.2014 року відповідачу відповідна картка, що підтверджується письмовою розпискою про отримання платіжної картки (а.с. 24 зворот).

Додатком №1 до договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки від 27 лютого 2014 року №07-005019-01, погоджено Правила користування кредитною карткою (а.с. 20 зворот - 22).

13 березня 2014 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору №07-005019-01, яка є невід`ємною частиною вищевказаного договору, відповідно до якого розмір кредитного ліміту погоджено у розмірі 40000,00 грн. (а.с. 22 зворот).

Тарифами за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка Visa Мандрівник», з якими ознайомився відповідач, погоджено стандартну процентну ставку за користування кредитом, в тому числі для картки Visa Gold, на рівні 35% річних (а.с. 23 зворот).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки від 27 лютого 2014 року №07-005019-01, станом на 25.01.2018 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 87481,53 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 42828,26 грн. та заборгованості по процентам 44653,27 грн. (а.с. 5-8).

Також встановлено, що 18 травня 2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір №21 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 27 лютого 2014 року №07-005019-01 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що підтверджується копією вказаного договору та копією витягу з Додатку №1 до цього договору (а.с. 52, 53-54).

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 01 червня 2018 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Енергобанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 67).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення відповідачем договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки від 27 лютого 2014 року №07-005019-01 та користування кредитними коштами, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за вказаним договором заборгованості за тілом кредиту в сумі 42828,26 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в межах строку кредитування по 27.02.2015 року в сумі 1099,91 грн., а всього 43928 (сорок три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 17 коп.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем, а також випискою з особового рахунку (а.с. 5-8, 9-17).

Колегія звертає увагу, що за умовами договору від 27 лютого 2014 року №07-005019-01, строк дії кредитної лінії становить один рік із моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговування карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Встановивши, що станом на 27 лютого 2015 року, тобто із спливом одного року з моменту підписання сторонами договору №07-005019-01, за ним обліковувалась, зокрема, прострочена заборгованість за тілом кредиту на суму 5736,15 грн., термін дії кредитної лінії згідно умов пункту 2.6 не продовжився на той же строк та договір діяв по 27.02.2015 року включно.

Доказів того, що після закінчення вказаного вище строку банк надсилав користувачу нову картку, або між сторонами було укладено додаткову угоди щодо продовження терміну дії кредитної лінії, суду не надано; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання. Отже, договір не був продовжений на новий термін та закінчився із спливом річного строку, встановленого пунктом 2.6, із моменту підписання сторонами цього договору.

Таким чином, підстави для нарахування та стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у період з 28.02.2015 року по 25.01.2018 року (згідно позовних вимог) відсутні.

Суд також звертає увагу, що умовами договору від 27 лютого 2014 року №07-005019-01 погоджено можливість збільшення кредитного ліміту за рішенням банку (пункт 2.1.3 договору), що узгоджується із заявленою до стягнення сумою тіла кредиту (42828,26 грн.) понад встановлений Додатковою угодою №1 розмір кредитного ліміту у розмірі 40000,00 грн.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем в апеляційній скарзі заявлено про застосування позовної давності.

Оскільки за договором від 27 лютого 2014 року №07-005019-01 (пункт 1.8 тарифів) визначено погашення боргу щомісячними платежами (5% від суми боргових зобов`язань, але не менше 50 грн.), тобто встановлено окремі зобов`язання, які встановлюють обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.

Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі №6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі №6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16.

Встановлено, що останні платежі на погашення боргу за договором від 27 лютого 2014 року №07-005019-01 були внесені 21.07.2014 року на суму 1600,00 грн., 02.10.2014 року на суму 3400,00 грн., 21.10.2014 року на суму 1800,00 грн. та 30.01.2015 року на суму 1207,52 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 9-17).

З даним позовом до суду банк звернувся 12.02.2018 року, що підтверджується штемпелем поштового відділення на конверті (а.с. 34).

Виходячи з викладеного, встановивши строк дії кредитної лінії по 27.02.2015 року включно, який не було продовжено, у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості; приймаючи також до уваги вчинення відповідачем дій на погашення боргу з останнім платежем 30.01.2015 року, - колегія дійшла висновку, що позивачем трирічний строк позовної давності в даному випадку не пропущений.

Посилання апелянта на те, що він не здійснював платежу 30.01.2015 року, у зв`язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, є недоведеним та спростовується випискою з особового рахунку. Відповідач не позбавлений був можливості переміщення на підконтрольну територію України.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору (1762,00 грн.) пропорційно задоволеним позовним вимогам (77,55%) в сумі 1366,43 грн. (а.с. 1).

На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при поданні апеляційної скарги (2643,00 грн.) пропорційно залишеним без задоволення вимогам (22,45%) в сумі 593,35 грн. (а.с. 83, 92).

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у розмірі 773 (сімсот сімдесят три) грн. 08 коп.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () за договором №07-005019-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки від 27.02.2014 року заборгованість за тілом кредиту в сумі 42828,26 грн. та заборгованість за нарахованими процентами в сумі 1099,91 грн., а всього 43928 (сорок три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 17 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () судові витрати в розмірі 773 (сімсот сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова