Справа № 138/3161/21
Провадження № 22-ц/801/796/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Михайленко А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж» на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Київської Т. Б. в залі суду в м. Могилів-Подільський Вінницької області за відсутності учасників справи,

у цивільній справі № 138/3161/21 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра Плюс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж» про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

У листопаді 2021 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Деметра Плюс» (далі ПСП «Деметра Плюс») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж» (далі ТОВ «МХП-Агрокряж») про визнання недійсним договору оренди землі.

Обґрунтовуючи позов, зазначило, що 01.11.2012 між ОСОБА_2 та ПСП «Деметра Плюс» в особі директора Дідура Ігоря Павловича було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,9914 га, кадастровий номер :02:000:0474, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Строк дії договору 10 років. Вказаний договір було зареєстрованого у відділі Держкомзему у Могилів-Подільському районі 23.11.2012 про що вчинено запис № 04565.

ОСОБА_2 померла, а спадщину, до складу якої входить вказана вище земельна ділянка, після її смерті прийняв відповідач ОСОБА_1 .

12.03.2019 ОСОБА_1 уклав договір оренди землі із СТОВ «Агрокряж», який зареєстрований в державному реєстрі 02.05.2019 за № 46694688.

Позивач вважає вказаний вище договір від 12.03.2019 недійсним, оскільки він укладений з порушенням вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 626, 628 ЦК України. Крім того, при укладенні договору оренди землі від 01.11.2012 між ПСП «Деметра Плюс» та ОСОБА_2 було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов та такий договір було зареєстровано. Тобто на час укладення оспорюваного договору був чинний договір оренди від 01.11.2012.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 12.03.2019 між ОСОБА_1 та СТОВ «Агрокряж», припинивши його дію.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір, укладений 12.03.2019 між ОСОБА_1 та СТОВ «Агрокряж» про оренду земельної ділянки площею 1,9914 га, кадастровий номер :02:000:0474, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрований відділом надання адміністративних послуг 25.04.2019 за № 31389579 та припинено таке речове право оренди СТОВ «Агрокряж».

Стягнуто з ТОВ «МХП-Агрокряж» та ОСОБА_1 в рівних частинах на користь ПСП «Деметра Плюс» судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 270 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «МХП-Агрокряж» просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити ПСП «Деметра Плюс» у задоволенні позову.

Зазначає, що не погоджується із таким рішення суду, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обґрунтування позовних вимог та фактичні обставини справи, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача полягають у тому, що позивачем не надано належних доказів реєстрації договору оренди землі від 01.11.2012, оскільки на час укладення такого договору відомості про його реєстрацію мали бути внесені до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, а також в поземельну книгу. Проте доказів внесення відповідного запису про реєстрацію договору оренди землі від 01.11.2012, укладеного між ПСП «Деметра Плюс» та ОСОБА_2 , що стверджувалась б відповідною довідкою управління Держгеокадастру відповідного району, позивачем не було надано. Крім того, позивачем не надано відповідних додатків до договору оренди землі, укладеного між ПСП «Деметра Плюс» та ОСОБА_2 01.11.2012, а саме: плану-схеми земельної ділянки; її кадастрового плану. Що стосується акту визначення меж земельної ділянки, що доданий до договору оренди землі від 01.11.2012, то він не містить дати та підписів сторін, тому не може братися до уваги, як належний доказ в цій справі. Звертає увагу суду на наступний неналежний доказ у справі, а саме акт прийому передачі земельної ділянки. Вказаний документ датований 01.11.2012, хоча відповідно до п. 20 договору оренди землі, укладеного між ПСП «Деметра Плюс» та ОСОБА_2 , земельна ділянка підлягає передачі у 5-ти денний строк після державної реєстрації договору. Відповідно до поданої до суду копії договору, вищевказаний договір був зареєстрований 23.11.2012, тому і вказана передача земельної ділянки повинна була б проведена після настання цієї події. Ця обставина вказує на недостовірність поданих документів і піддає сумніву правомірність твердження позивача, оскільки у поданих матеріалах останній не надає доказів виконання ним договору оренди землі в частині повноти та своєчасності виплати орендної плати. Зазначає, що ТОВ «МХП-Агрокряж» добросовісно виконувало свої обов`язки, відповідно до вимог чинного законодавства уклало договір оренди землі із власником земельної ділянки, вчасно і в повному обсязі сплачувало орендну плату

Позивач ПСП «Деметра Плюс» направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі конкретно не вказано, які саме норми матеріального права порушені і в чому це виразилося, а також не вказано, які норми процесуального права порушені і яким чином вони вплинули на незаконність рішення. На спростування заявлених позовних вимог ні ОСОБА_1 ні ТОВ «МХП-Агрокряж» не надали жодного доказу, незважаючи на те, що суд зобов`язував сторони надавати докази того, хто саме обробляє земельну ділянку.

У судове засідання учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися і не повідомили суд про поважність причин неявки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов до наступних висновків.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 листопада 2012 року між ПСП «Деметра плюс» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 1,9914 га, кадастровий номер :02:000:0474, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району, строком на 10 років та зареєстровано у відділі Держкомзему у Могилів-Подільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.11.2012 за № 04565. Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 01.11.2012 ПСП «Деметра плюс» прийняло в користування вказану земельну ділянку. Дана обставина підтверджується копією реєстраційної справи (а.с.15-17).

Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 280846838 від 23.12.2021 власником земельної ділянки, площею 1,9914 га, кадастровий номер :02:000:0474, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2019 (а.с.21).

12.03.2019 між СТОВ «Агрокряж», правонаступником якого є ТОВ «МХП-Агрокряж», та ОСОБА_1 було укладено договір оренди № ККВ-0474 земельної ділянки площею 1,9914 га ріллі, кадастровий номер :02:000:0474, що розташована на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 280846838 від 23.10.2021, вказаний договір оренди було зареєстровано, рішення про державну реєстрацію № 46694688 від 02.05.2019 (а.с.21).

Позивач зазначає, що вказаний вище договір оренди землі є недійсним, оскільки на час його реєстрації, чинним був договір оренди цієї ж землі від 01.11.2012 укладений між позивачем та спадкодавцем відповідача ОСОБА_2 .

Представник відповідача стверджуючи про те, що позивач мав цікавитись, хто обробляє орендованому ним земельну ділянку з 2016 року, не вказав у відзиві та не надав суду належних та допустимих доказів того, що ТОВ «МХП-Агрокряж» дійсно обробляє земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0474 з часу укладення оспорюваного договору.

В свою чергу, представник позивача надала суду довідку виконавчого комітету Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 358 від 30.04.2021, згідно з якою протягом 2017-2020 років, в період з 01.09. по 31.12, поточного року, знаходились оголошення орендаря ПСП «Деметра Плюс» для орендодавців з якими укладені договори оренди, про виплату орендної плати. В оголошенні були вказані дні і години виплати орендної плати та контактні телефони директора ПСП та бухгалтера для врегулювання всіх питань, що стосувалися виконання умов договорів оренди (а.с.22). Також надала довідку № 2-23/168 від 10.11.2021 Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області згідно якої земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 1,9914 га з кадастровим номером :02:000:0474, відповідно до договору оренди землі, укладеного 01 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та ПСП «Деметра плюс» обробляється даним підприємством з моменту укладення договору по даний час (а.с.36).

В договорі від 01.11.2012 наявна відмітка про те, що договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Могилів-Подільському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.11.2012 за № 04565 (а.с.17).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі від 01.11.2012 між ПСП «Деметра Плюс» та ОСОБА_2 укладений та зареєстрований у порядку, передбаченому на час такого укладення, доказів розірвання чи втрати чинності іншим шляхом такого договору суду надано не було, так як і доказів, що земельну ділянку, яка є предметом вказаного договору оренди обробляє інша особа, а не позивач, укладення спірного договору від 12.03.2019 є незаконним в момент його вчинення, оскільки оспорюваний правочин укладено у період дії іншого договору оренди, строк якого не закінчився. Отже суд дійшов до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами статей 12 і 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Доказами, згідно вимог статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (стаття 77-80 ЦПК України).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Згідно з усталеною правовою позицією, висловленою зокрема у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94 цс 13, виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 4 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, при вирішенні спорів про визнання недійсними договорів оренди землі суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв`язку укладенням таких договорів, а також з`ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Встановленому статтею 25 Закону праву орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі кореспондується обов`язок орендодавця передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди (частина друга статті 24 Закону).

Отже, вільне на власний розсуд розпорядження земельною ділянкою її власником шляхом укладення нового договору оренди до закінчення строку дії попереднього договору оренди тієї ж самої земельної ділянки з іншим орендарем, є порушенням права попереднього орендаря, у даному випадку ПСП «Деметра Плюс», саме з боку власника земельної ділянки ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 , тобто ніяким чином не звужує обсягу його прав як власника земельної ділянки та орендодавця.

Відтак, виходячи із принципу індивідуальності судового захисту (частина перша статті 4 ЦПК України), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладення 12.03.2019 між СТОВ «Агрокряж», правонаступником якого є ТОВ «МХП-Агрокряж», та ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки під час дії договору, укладеного ОСОБА_2 з ПСП «Деметра плюс» 01.11.2012, строк якого не закінчився, порушує права позивача.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом (далі ЗК) України, Законом України «Про оренду землі».

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до приписів статей 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.

Заперечуючи проти позову, представником відповідача зазначено, що позивачем не надано суду доказів реєстрації договору оренди землі від 01.11.2012.

Статтями 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 01.11.2012), передбачено, що укладений договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Також був чинний Порядок ведення Поземельної книги, затверджений постановою КМУ від 09.09.2009 № 1021 (втратив чинність 01.01.2013), за яким така реєстрація здійснювалася територіальними органами Держземагенства (згідно примітки, у тексті Поряду слово «Держкомзем» в усіх відмінках замінено словом «Держземагенство»), яким і була проведена державна реєстрація договору оренди від 01.11.2012.

Отже, на час підписання 12 березня 2019 року оскарженого ПСП «Деметра плюс» договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 за СТОВ «Агрокряж», правонаступником якого є ТОВ «МХП-Агрокряж», був чинним інший договір оренди цього ж об`єкту, укладений ОСОБА_2 з ПСП «Деметра плюс» 01 листопада 2012 року, вказаний договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему у Могилів-Подільському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.11.2012 за № 04565 (а.с.17).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).

Внаслідок укладення оскарженого договору ТОВ «МХП-Агрокряж» отримало право оренди земельною ділянкою ОСОБА_1 , що стало перешкодою для ПСП «Деметра плюс» у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки.

Підставою недійсності правочину є, зокрема невідповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

З огляду на це апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення права позивача на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оскарженого договору недійсним.

Такі самі висновки щодо застосування цих норм матеріального права у ситуації одночасного існування кількох прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 07 серпня 2019 року у справі № 193/11/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за учасником справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж» залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 травня 2022 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

М. В. Матківська