КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15грудня 2022 року місто Київ

справа №753/3430/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Гусак О.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період незаконного відсторонення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила:

визнати незаконним та скасувати наказ №50-А від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи співробітників Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України» в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати;

поновити її на посаді інженера І категорії відділу хімії біоактивних азотовмісних гетероциклічних основ (№2) Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України;

стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (за період відсторонення від роботи).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від04 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання позивачами копії ухвали.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним відстороненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Вважає, що воназвільнена від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви відповідно до п.1.ч.1.ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2022 року позивач звернулася до суду із позовом до Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період незаконного відсторонення.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від04 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання позивачами копії ухвали.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, щопозовна заява не відповідає положенням ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

у порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивачем до позовної заяви не було надано документу, що підтверджує сплату судового збору за одну вимогу немайнового характеру (992,40 грн.) та вимогу майнового характеру (992,40 грн.);

у позові не зазначено суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, що унеможливлює визначення розміру судового збору, що підлягає сплаті при подачі позову;

вимога позивача про оплату середнього заробітку за час відсторонення працівника від роботи (вимушеного прогулу) не являється вимогою про стягнення заробітної плати, а отже на неї не поширюються положення п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Також в ухвалі суд першої інстанції вказував на те, що поняття відсторонення від роботи не є тотожним поняттю звільнення з роботи, тому вимога про скасування наказу про відсторонення позивача від роботи повинна бути оплачена судовим збором на загальних підставах, якщо позивач не має інших, передбачених ст.5 Закону України «Про судовий збір» пільг.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що ухвала від 04 травня 2022 року була направлена на адресу вказану позивачем в позові, однак 08 липня 2022 року до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Судом першої інстанції в ухвалі від 15 липня 2022 року було зазначено, що ОСОБА_1 жодного разу не поцікавилася провадженням у справі за своєю позовною заявою, вимог ухвали Дарницького районного суду містаКиєва від 10 січня 2022 року не виконала і не усунула недоліки позову, отже він підлягає поверненню.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2022 року судом першої інстанції було постановлено ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно супровідного листа від 05 травня 2022 року, Дарницьким районнимсудом містаКиєва на адресу позивача: АДРЕСА_1 було направлено копію ухвали від 04 травня 2022 року для виконання.

В ухвалі від 15 липня 2022 року судом першої інстанції було зазначено, що 08 липня 2022 року до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, як вбачається з довідки про причини повернення, яка прикріплена до конверту, який повернувся на адресу суду, вона є нечитабельна, отже встановити по якій причині конверт був повернутий не вдається за можливе.

З викладеного вбачається, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху від 04 травня 2022 року не була вручена позивачу, доказів протилежного матеріали справи не містять, а, відтак, відсутні підстави вважати, що позивач не виконалаїї вимоги у встановлений судом строк.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач посилається на положення п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати наказ про відсторонення від роботи, поновити їїна роботі тастягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

За змістом норм КЗпП України поновлення на роботі має місце у випадку припинення трудового договору з працівником з передбачених трудовим законодавством підстав, тобто фактичним звільненням працівника з роботи.

Відсторонення ж від роботи по своїй суті є лише призупиненням виконання працівником своїх трудових обов'язків з відповідними наслідками по оплаті праці та інших трудових гарантій, а не звільнення з роботи, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника.

Відтак, поняття відсторонення від роботи не є тотожним поняттю звільнення з роботи, тому вимога про скасування наказу про відсторонення позивача від роботи повинна бути оплачена судовим збором на загальних підставах, якщо позивач не має інших, передбачених ст.5 Закону України «Про судовий збір»пільг.

Аналогічний висновок міститься в ухвалах Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі №674/1604/21, від 05 грудня 2022 року у справі №462/580/22.

Отже, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху дійшов вірного висновку, що позивач за вимогу про визнання незаконним і скасування наказу повинна сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначаючи в ухвалі від 04 травня 2022 року про те, що позивач повинна сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 992,40 грн. не врахував наступне.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв'язку з незаконним відстороненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов'язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Зважаючи на викладені обставини справи, норми закону, позивач ОСОБА_1 за звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь період відсторонення від роботи звільненавід сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, щоухвала про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків є передчасною та не ґрунтується на нормах процесуального права.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: