Справа № 201/7193/22
Провадження № 2/201/3038/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Цикл Фінанс про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ Цикл Фінанс про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.09.2022р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №29).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Коростельов С.В. (діє на підставі ордера серія АЕ №1155241 від 27.09.2022р. а.с. № 27) в позовній заяви посилався на те, що 11.12.2013р. між ОСОБА_1 та ПАТ Дельта Банк був укладений кредитний договір у вигляді Заяви №011-03530-111213 щодо відкриття поточного рахунку з кредитною лінією, право вимоги за яким було відступлено первісним кредитором до ТОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія та в подальшому ТОВ Цикл Фінанс. 19.05.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №47198 про стягнення з позивача на користь ТОВ Цикл Фінанс заборгованості в розмірі 141 362 грн.18 коп. Представник позивача вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а приватний нотаріус вчинив виконавчий напис не на підставі нотаріально посвідченої угоди. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним. З урахуванням викладеного, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №47198, який вчинено 19.05.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Цикл Фінанс заборгованості у розмірі 141 312 грн. 18 коп., а також вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В позовній заяві представник позивача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи, складає 20 992 грн.40 коп.

Відповідач ТОВ Цикл Фінанс завчасно, а саме 11.10.2022р., отримавши копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 28.09.2022р. копію позовної заяви з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. №29), не скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України подати суду відзив на позов.

11.11.2022р. до суду від представника позивача адвоката Коростельова С.В. до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, до якої долучено Договір про надання правої допомоги від 23.09.2022р. з Додатком № 1, копія Акту наданих послуг від 10.11.2022р., по тексту цієї заяви представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок оплати витрат останнього на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000грн. (а.с. № 40-41).

13.12.2022р. на е/пошту суду від представника відповідача Здор Я.О. (діє на підставі довіреності від 04.01.2022р. а.с. № 36) надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що розмір цих витрат з урахуванням предмету позовних вимог не є розумним (а.с. № 52-54).

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

11.12.2013р. між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_1 був укладений договір №011-03530-111213 у формі заяви у письмовій формі, відповідно до якої позивачу на відкритий поточний рахунок встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн. - на 364 календарних днів (а.с. №14).

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпцію правомірності, укладеного між сторонами договору №011-03530-111213 під час розгляду справи позивачем спростовано не було.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

19.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №47198 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Цикл Фінанс (який є правонаступником усіх прав та вимог на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №242/1 від 12.04.2021р.) заборгованості за кредитним договором №011-03530-111213 від 11.12.2013р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ Дельта Банк у розмірі 141 312грн.18коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом -98 374грн.55коп., прострочена заборгованість по відсоткам - 42 037 грн.63коп., пеня -900 грн., також сплата за вчинення виконавчого напису 50 грн. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 17.06.2018р. по 15.10.2019р. (а.с. № 13).

За змістом виконавчого напису встановлено, що за договором №011-03530-111213 від 11.12.2013р., укладеним з позивачем відбулося неодноразове відступлення прав вимоги за ланцюгом: ПАТ Дельта Банк відступлено право вимоги на користь ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія, яким відступлено право вимоги на користь ТОВ Цикл Фінанс.

03.11.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67344245 на виконання виконавчого напису №47198 від 19.05.2021р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Цикл Фінанс заборгованості у розмірі 141 312грн.18коп. (а.с. №15-16).

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не спростовував належними доказами доводи позивача та обставину, що виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений, а отже відповідно до положень ст.207 ЦК України вважається таким, що вчинений у письмовій формі.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів) для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України Про нотаріат. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, докази належного розрахунку новими кредиторами (оплати встановленої ціни договору) за укладеними договорами відступлення права вимоги, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними та новим кредитором ТОВ Цикл Фінанс, який як стягувач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису, надано повний перелік документів на підтвердження переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №47198 від 19.05.2021р. встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України Про нотаріат та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 19.05.2021р. повинен був врахувати, що станом на 19.05.2021р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у письмовій формі та нотаріально не посвідчені, є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України Про нотаріат.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №47198 від 19.05.2021р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд зазначає.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Із положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

11.11.2022р. до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Коростельова С.В. про розподіл судових витрат, в якій представник позивача просив суд покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 14 992 грн.40 коп., в тому числі: на правничу допомогу адвоката у розмірі 14 000 грн. та на сплату судового збору у розмірі 992 грн. 40коп. (а.с. №40-41).

Копія цієї заяви відповідачу була направлена судом, у справі наявні підтвердження (а.с.№ 51).

Надання правової допомоги адвокат позивача - Коростельов С.В. здійснював на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 23.09.2022р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом, ордеру про надання правової допомоги АЕ №1155241 від 27.09.2022р. Обсяг наданих послуг за цим договором, їх вартість було узгоджено в п.4.1 договору та Додатком 1 до договору. Послуги, визначені договором та Додатком до нього були надані позивачу, про що було складено та підписано Акт наданих послуг від 10.11.2022р. (а.с. №46). Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу склала 14 000 грн. і узгоджена сторонами в Акті наданих послуг.

Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, також вважає, що такі судові витрати дійсно пов`язані саме із розглядом даної справи. Втім, суд вважає, що суму витрат позивача на професійну правничу допомогу варто зменшити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.01.2022р. у справі № 757/36628/16-ц).

13.12.2022р. на е/пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що розмір цих витрат з урахуванням предмету позовних вимог не є розумним (а.с. № 52-54).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020р., №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010р., №37246/04).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими представником позивача у цій справі, варто зазначити наступне.

Суд, проаналізувавши перелік та рівень складності наданих адвокатом послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суми 5 000 грн.

Сума витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу з боку адвоката Коростельова С.В., яка дорівнює сумі 5 000 грн., на думку суду, буде в повній мірі відповідати критеріям розумності та співмірності між витратами позивача на правову допомогу та складністю цивільної справи.

При прийнятті такого рішення, судом також враховано і те, що позовні вимоги ОСОБА_1 розглядалися судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (справа визнана судом малозначною), крім того, судова практика за останні роки за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є сталою, отже складання позову за такою категорією, не вимагає від адвоката надмірних зусиль.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., а також по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., а загалом 5 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Цикл Фінанс про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 19.05.2021р., зареєстрований в реєстрі за №47198, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Цикл Фінанс (який є правонаступником усіх прав та вимог на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №242/1 від 12.04.2021р.) заборгованість за кредитним договором №011-03530-111213 від 11.12.2013р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ Дельта Банк у розмірі 141 312 грн.18коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 98 374 грн.55коп., прострочена заборгованість по відсоткам 42 037 грн.63 коп., пеня 900 грн. та витрати по сплаті за вчинення виконавчого напису 50 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Цикл Фінанс на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40коп. та по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., а загалом 5 992грн. 40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.