Номер провадження: 22-ц/813/8210/22
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні і спілкуванні,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми визначення способів участі у вихованні і спілкуванні.

В обґрунтування позову позивачем зазначене, що 07 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1349.

28 вересня 2015 року Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Від шлюбу Сторони мають двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищевказаним Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси неповнолітніх дітей залишено на утриманні матері - ОСОБА_5 . Позивач не погодився із зазначеним рішенням суду в частині залишення дітей на утримання матері та звернувся із апеляційною скаргою до Апеляційного суду Одеської області.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2016 року змінено рішення суду першої інстанції та ухвалено виключити із резолютивної частини рішення абзац третій наступного змісту: «Неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на утриманні матері - ОСОБА_6 ».?

Позивач вказує, що відповідач незаконно, всупереч волі позивача відібрала дітей, фактично здійснивши захват малолітніх дітей в односторонньому порядку, без правової підстави, не маючи ані рішення суду, ані згоди Позивача на проживання дітей разом з матір`ю. Окрім того, Відповідач повністю ізолювала дітей від Позивача, не даючи змоги з ними бачитись та приймати останньому участі у їх вихованні, порушуючи перш за все права та інтереси дітей.

Як зазначає позивач, з моменту розлучення і до сьогодні відповідач створила штучні перешкоди нормальному спілкуванню дітей з позивачем. Відповідач не надає можливість позивачеві бачитись з дітьми та створює перешкоди, а тому він не має можливості спілкуватись з дітьми (брати участь в їх житті, вихованні). Відповідач відхиляє дзвінки позивача, забороняє відвідувати дітей, не надає інформації про стан здоров`я дітей, забороняє брати дітей додому, усуває позивача від прийняття рішень, що стосуються життя, здоров`я та розвитку дітей. Коли позивач приїжджає до дітей з метою побачення відповідач умисно не пускає їх до батька.

У договірному порядку з відповідачем не вдалося вирішити питання щодо участі позивача у вихованні дітей.

Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації визначено способи участі Позивача у вихованні малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дітьми кожного четвертого тижня місяця у неділю з 13.00 год до 14.00 год, дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками, але з цим рішення органу опіки позивач категорично не згодний.

Відповідач все одно ухиляється від виконання навіть такого рішення органу опіки та піклування та створює перешкоди у побаченнях позивача з дітьми. Крім того відповідач систематично здійснює усвідомлене та цілеспрямоване психологічне домашнє насильство по відношенню до дітей та позивача особисто, про що позивачем постійно повідомляється письмовими заявами до Національної поліції та інших відповідних органів.

28.09.2020р., позивач звернувся до Приморської районної адміністрації з заявою про перегляд висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації відносно спілкування дітей з позивачем у зв`язку тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення а також, що відповідач продовжує свідомо займатися психологічним насильством по відношенню до дітей та позивача. Заява позивача була розглянута Приморською районною адміністрацією м. Одеси та Службою у Справах Дітей Одеської міської ради і надані відповіді, в яких рекомендовано звернутись до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дітьми.

У зв`язку з вищевикладеним позивач також неодноразово звертався до ЦСС ОМР (Центру Соціальних Служб Одеської міської ради) з метою надання професійної психологічної роботи з його дітьми, та надання послуг медіації з відповідачем, однак після численних спроб організувати взаємодію зі сторони позивача та зі сторони фахівців ЦСС ОМР з відповідачем не привели до результатів.?

Для усунення цих перешкод у спілкуванні з дітьми та реалізації своїх законних прав, та припинення домашнього насильства з боку відповідача, позивач неодноразово звертався до Національної поліції. Крім того для реалізації законних прав своїх дітей, а також реалізації своїх законних прав, передбачених статтею 153 СК України, позивач кожен день намагається контактувати зі своїми дітьми, але відповідач наполегливо цьому перешкоджає різними способами. За наслідками заяв позивача були проведені відповідні перевірки, проведені профілактичні бесіди з відповідачем та рекомендовано звернутись до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дітьми.

Також позивач звертає увагу суду на той факт, що Службою у справах дітей Таїровської селищної ради проведено обстеження умов проживання позивача, за результатами якого складено Акт від 15.03.2021 року. Як зазначено в Акті обстеження умов проживання, з метою розв`язання спору участі у вихованні дітей та визначенні місця проживання дітей проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на 3-му поверсі 17 поверхового будинку, складається з 2-х кімнат та кухні, санвузлу, комори та коридору. Загальна площа - 62 м.кв., житлова площа - 40 м.кв. Умови проживання: в квартирі дві кімнати, які облаштовані сучасними меблями та з усіма зручностями. Централізоване водо-електропостачання. На кухні наявна меблева стінка, холодильник, електроплита. В квартирі чисто та охайно. Для виховання та розвитку дітей створені належні умови. Наявні 2 окремі спальні місця, робочі місця для виконання домашніх завдань та проведення дозвілля.

Позивач має бажання брати активну учать у вихованні дітей, піклуватися про них та забезпечувати всім необхідним у матеріальному плані, має особисту прихильність до дітей та психологічну прив`язаність до них.

У підсумку позивач звертається до суду з наступними вимогами:

1.Зобов`язати Відповідача - ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкоди у вільному особистому спілкуванні, вихованні та побаченні ОСОБА_1 з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2.Встановити ОСОБА_1 наступний графік систематичної участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : графік визначений згідно з Додатком 1 , який додається.

3.Зобов`язати Відповідача - ОСОБА_2 дотримуватися цього визначеного графіку (див. Додаток 1), забезпечити проведення часу дітей з Батьком згідно цього визначеного графіку (див. Додаток 1)

Відповідно до Додатку 1 до позову, позивач визначає наступний графік участі у вихованні:

1. Кожного тижня місяця з 16:00 год. четверга до 20:00 год. наступної за нею неділі без присутності Матері.

Відлік тижнів починати з першого числа кожного місяця.

Встановити наступний спосіб та порядок виконання рішення у цій частині: зобов`язати Відповідача (матір дітей) самостійно доставляти (передавати) та забирати дітей за місцем проживання Батька дітей - АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Позивача - ОСОБА_1 у разі зміни місця проживання повідомляти Відповідача (матір дітей) адресу нового місця проживання не пізніше десяти днів з моменту його зміни.

Графік участі Позивача (Батька дітей) у вихованні дітей, наведений в цьому пункті, може бути змінений за згодою сторін - у нотаріально посвідченому договорі.

2. Під час навчання дітей у закладі шкільної освіти встановити батькам наступний графік проведення шкільних канікул:

Кожного парного року осінні та весняні канікули діти проводять з Батьком. Кожного непарного року осінні та весняні канікули діти проводять з ОСОБА_7 . Встановити наступний графік проведення літніх канікул:

З 1 червня по 10 липня включно діти проводять з Батьком.

З 11 липня по 20 липня включно діти проводять з Матір`ю.

З 21 липня по 21 серпня включно діти проводять з Батьком

З 22 серпня по 31 серпня включно діти проводять з Матір`ю

Щорічно час зимових канікул розподіляється:

Кожного непарного року з 10:00 години 23 грудня по 19.00 годину 1 січня парного року діти проводять з Матір`ю. З 19.00 годин 1 січня парного року по 19:00 годину 9 січня діти проводять із Батьком.

Кожного парного року з 10:00 23 грудня по 19.00 годину 1 січня непарного року діти проводять з Батьком. З 19.00 годин 1 січня непарного року по 19:00 годину 9 січня діти проводять із Матір`ю.

3. Встановити наступний порядок святкування дня народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ):

Кожного непарного року син святкує день народження з Батьком з 16.00 год. 16 червня до 15.00 год. 17 червня, у присутності також його рідної сестри ОСОБА_4 .

Кожного парного року син святкує день народження з Матір`ю з 16.00 год 16 червня до 15.00 год. 17 червня, у присутності також його рідної сестри ОСОБА_4 .

За домовленістю між батьками святкування дня народження Дитини може відбуватись спільно.

4. Встановити наступний порядок святкування дня народження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ):

Кожного непарного року донька святкує день народження з Батьком з 16.00 год. 25 серпня до 15.00 год. 26 серпня, у присутності також її рідного брата ОСОБА_3 .

Кожного парного року донька святкує день народження з Матір`ю з 16.00 год 25 серпня до 15.00 год. 26 серпня, у присутності також її рідного брата ОСОБА_3 .

За домовленістю між батьками святкування дня народження доньки може відбуватись спільно.

5. Встановити наступний порядок святкування дня народження матері - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якщо діти перебувають у Батька: Мати особисто забирає дітей 23 березня о 18:00 годині за місцем проживання батька та особисто повертає дітей о 15:00 годині 25 березня за місцем проживання батька.

6. Встановити наступний порядок святкування дня народження Батька - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), якщо діти перебувають у мати : Мати особисто доставляє дітей 02 червня о 18:00 годині за місцем проживання батька та особисто забирає дітей о 15:00 годині 04 червня за місцем проживання батька.

7. Встановити наступний графік спільної опіки батьків над дітьми у разі хвороби дітей (дитини):

У разі якщо діти (дитина) захворіла, перебуваючи з одним із батьків, що унеможливлює передання дітей (дитини) іншому із батьків (хвороба дитини, лікування за якою відбувається амбулаторно), лікування дітей (дитини) здійснює той із батьків з ким на момент хвороби перебувають діти (дитина), але додатковий час, проведений на лікуванні у того батька з ким перебували діти (дитина) надалі (протягом наступних двох тижнів) компенсується іншому батьку шляхом пропорційного додання до часу іншого батька.

Той із батьків з ким перебувають діти (дитина) має підтвердити факт наявності хвороби випискою з картки хвороби дітей (дитини) або довідкою з лікувального закладу із зазначенням рекомендації лікаря про неможливість передання дітей (дитини) іншому з батьків.

По закінченню лікування, наявність хвороби (хвороба дитини, лікування якої відбувається амбулаторно) має бути засвідчена довідкою уповноваженого державного або приватного закладу охорони здоров`я.

У разі якщо виклик лікаря є ускладненим, той із батьків з ким перебувають діти (дитина), має підтвердити факт наявності хвороби іншому з батьків у інший спосіб, достатній для отримання іншим із батьків повноцінної інформації про стан здоров`я дітей (дитини).

У дні, коли діти (дитина) здійснює лікування у стаціонарному у закладі охорони здоров`я, батькам забезпечується безперешкодне право на перебування з дітьми (дитиною), відповідно до правил, встановлених лікувальним закладом.

У разі хвороби дітей (дитини) батьки зобов`язуються негайно попереджати один одного про хворобу дітей (дитини), регламент лікування, шляхом надсилання смс повідомлень за телефонні номери батьків та інший спосіб за домовленістю між батьками.

Батьки зобов`язуються надавати один одному повну, достатню інформацію (як то: копія медичної картки дітей (дитини), інші документи, що підтверджують стан здоров`я дітей (дитини) та спосіб лікування, іншу інформацію стосовно стану здоров`я дітей (дитини)) для здійснення повноцінного лікування дітей (дитини) у той час, коли діти (дитина) знаходиться з одним із батьків.

По закінченню лікування, діти (дитина) має бути передана іншому з батьків - відповідно до графіку з пропорційним доданням додаткового часу, витраченого на лікування.

8. Зобов`язати Відповідача - ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 травня 2016 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) усунути та не чинити перешкод дітям: сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси) та доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі) а також Батьку дітей - ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 20 грудня 1995 року, РНОКПП НОМЕР_6 ) у виїзді за кордон у супроводі батька з метою, визначеною ч.5 ст. 157 Сімейного кодексу України, шляхом надання згоди Батьку дітей на виїзд за кордон дітей, посвідченої нотаріально у встановленим Законом порядку, протягом трьох календарних днів з дня відправлення повідомлення, з зазначенням країни прямування та строком повернення дітей (дитини) до України. Батько дітей має повідомити мати дитини не пізніше ніж за три календарних дні про необхідність надання згоди шляхом надсилання повідомлення на телефонний номер матері або інший спосіб. Витрати на нотаріальне посвідчення згоди на виїзд за кордон несе подорожуюча сторона.

9. Зобов`язати Відповідача (Матір) - ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 27 травня 2016 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) надавати безперешкодну можливість дітям (не чинити перешкод дітям) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі) у вільному спілкуванні з Батьком дітей у телефонному голосовому режимі чи за допомогою інших телекомунікаційних мереж без втручання будь-кого, забезпечити та поважати особистий простір дітей (щоб діти могли спілкуватися з Батьком на одинці без присутності будь-кого).

10. Батьки несуть особисту відповідальність за забезпечення дітей всім необхідним (матеріальне утримання дитини, одяг, належне харчування, медичне забезпечення, тощо) в ті періоди, коли діти знаходяться з кожним із батьків.

11. Будь-які додаткові умови можуть бути розглянуті за згодою сторін - у нотаріально посвідченому договорі.

12. Для підтвердження виконання Відповідачем цього графіку є «Журнал обліку передачі дітей» ( копія додається ). Приймати, передавати дітей (дитину) можуть тільки безпосередньо батьки. У разі відсутності персонального підпису приймаючого з батьків вважається, що передача дітей не є виконаною ( тобто не відбулася).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року провадження у справі відкрито.

22 липня 2021 року від позивача ОСОБА_1 , надійшла заява про відвід судді Свяченої Ю.Б. та секретаря судового засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2021 року вирішено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Свяченої Ю.Б. по даній цивільній справі - відмовлено.

Водночас заявлений самовідвід судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченій Ю.Б. від участі як головуючого по цивільній справі № 522/10052/21. Матеріали цивільної справи передані до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для подальшого розподілу у порядку встановленому ч. 3 ст. 14 ЦПК України.

28 липня 2021 року справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Науменко А.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року вирішено прийняти до провадження цивільну справу, призначити розгляд справи у загальному порядку.

03 серпня 2021 року від Служби у справах дітей Одеської міської ради до суду надійшли пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до відзиву ОСОБА_2 не визнає позовну заяву у повному обсязі, вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Сторона відповідача вказує, на те що заочним рішенням Іллічівського суду Одеської області по справі № 522/11144/20 від 15.05.2021р. позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено повністю та визначено місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з матір`ю - ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2015р. по справі №522/15010/15-ц з ОСОБА_1 було вирішено стягнути на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідач вказує, що позивач не виконує покладені на нього законом обов`язки, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються відповідачкою самостійно без участі та підтримки з боку позивача. Діти знаходяться на повному утриманні ОСОБА_2 , починаючи з 2015 року.

Звертає увагу суду, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 постійно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, державним виконавцем неодноразово застосовувалися до нього заходи забезпечення реального виконання рішення.

Вищевикладені обставини на думку відповідача свідчать про повну байдужість батька - ОСОБА_1 до умов життя своїх неповнолітніх дітей, про засоби їх існування та рівень матеріального забезпечення.

Відповідач наполягає, що наразі виникле небажання дітей бачитися із батьком є виключно результатом його протиправних дій відносно дітей, зокрема їх викрадення з обмеженням зв`язку з матір`ю та ніяким чином не пов`язано з бажанням матері позбавити батька можливості участі у вихованні дітей.

На думку відповідача, зазначені факти відносно позивача можна розцінювати як ухилення батька від виховання дітей, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, створення стресових ситуацій, що підтверджує відсутність серйозного ставлення позивача до своїх батьківських обов`язків.

А тому просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у вихованні і спілкуванні.

У судове засідання призначене на 06 жовтня 2021 року з`явились позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_8 . Від представника відповідача ОСОБА_8 надійшло клопотання про виклик свідків дітей позивача та відповідача. Суд ухвалив викликати у якості свідка ОСОБА_3 16 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмовив у виклику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2021 року за згодою сторін підготовче провадження по справі закрито.

У судове засідання призначене на 01 листопада 2021 року з`явились позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_8 . Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. До початку судового засідання та слухання справи по суті суд ухвалив долучити відповідь на відзив до матеріалів справи, а також ухвалив залучити Орган опіки та піклування Приморського району у якості третьої особи.

30 листопада 2021 року від позивача надійшла письмова заява, відповідно до якої позивач зазначає, що у попередньому судовому засіданні було порушено питання про проведення судової експертизи, щодо взаємовідносин дітей та батьків. Позивач вказує, що на його думку предмет розгляду даної справи не є таким, що потребує експертизи. Також позивач значив що погоджується на проведення експертизи, тільки за умови, що на період з моменту прийняття рішення про призначення експертизи, проведення самої експертизи, та часу необхідного для розгляду результатів експертизи у судових засіданнях діти будуть перебувати (проживати) у позивача.

У судове засідання призначене на 01 грудня 2021 року з`явились позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_8 та представник третьої особи ОСОБА_9 . Під час судового засідання судом поставлено питання про допит у якості свідка ОСОБА_3 який з`явився до суду. Представник третьої особи ОСОБА_9 вказала, що допит дитини необхідно проводити буз присутності батьків та адвокатів. Позивач заперечував проти такого порядку допиту свідка, сторона відповідача не заперечували проти допиту свідка. Суд ухвалив допитати у якості свідка ОСОБА_3 з урахуванням ст. 232 ЦПК України за відсутністю батьків, але в присутності представника органу опіки та піклування.

За результатом допиту ОСОБА_3 , представник органу опіки та піклування зазначила, що для об`єктивного встановлення відношення дитини до кожного з батьків необхідно проведення судової експертизи.

Далі на засіданні, після допиту ОСОБА_3 в якості свідка, позивачем заявлено клопотання про проведення експертизи, однак лише за умов викладених в поданої до суду заяві від 30 листопада 2021 року.

Представник органу опіки та піклування підтримала клопотання про призначення експертизи частково, з виключенням умов зазначених позивачем.

Представник відповідача заявила, що саме позивач повинен довести обставини налаштовування матір`ю дітей проти батька, а тому саме позивач має ініціювати проведення експертизи, крім того пояснила що у відповідача не має фінансової можливості сплачувати рахунок за проведення експертизи.

Суд за результатом розгляду клопотання оголосив, що призначення експертизи за наявністю умов викладених позивачем не передбачено. Судом було роз`яснено позивачу про необхідність проведення експертизи та обов`язкову участь в неї обох з батьків, та про обов`язок згідно ст.. 12 ЦПК України доказування стороною обставин на яки посилається як на підставу позову. Враховуючи, що без дотримання вказаних умов позивач заперечує проти проведення експертизи, клопотання про призначення експертизи не задоволено, у зв`язку з відсутністю згоди позивача.

09 грудня 2021 року від Приморської районної адміністрації надійшов висновок Приморської районної адміністрації ОМР № 01-11/1431/2 вих. від 30.09.2020 року та копію Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей від 24.09.2020 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року вирішено витребувати у Державної Прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону громадянки ОСОБА_2 24.03.1988 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 16.06.2008 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 25.08.2013 ІНФОРМАЦІЯ_2 (діти), а також іншу відповідну інформацію відносно згаданих осіб та витребувати у ОСОБА_2 та її представника інформацію про можливість проведення судових засідань у режимі відеоконференції, а також інформацію щодо можливості електронного зв`язку з відповідачем.

10 червня 2022 року від Державної прикордонної служби України до суду надійшла інформація про перетин кордону ОСОБА_2 , відповідно до якого остання відома інформація свідчить про виїзд ОСОБА_2 за кордон 03.03.2022 року.

23 червня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої відповідач повідомила суд, що технічної можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференція у неї немає, а тому просить суд розглядати справи за відсутністю відповідача, однак у присутності представника відповідача.

Позивачем надано до суду Окремі додаткові пояснення, та Окрема заява що до визнання доказів відповідача сумнівними (недостовірними).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні і спілкуванні було задоволено частково.

Визначено способи участі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ) у вихованні малолітніх ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) , ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 ) шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитьми кожного 4-го тижня місяця у неділю з 13:00 год. до 15:00 год, дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками. Усі зустрічі повинні проводитись, враховуючи розпорядок дня дітей, та за умови забезпечення батьком ОСОБА_1 необхідного духовного, фізичного та морального розвитку кожного з дітей.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

15.09.2022 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити, а саме:

Зобов`язати Відповідача - ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкоди у вільному особистому спілкуванні, вихованні та побаченні ОСОБА_1 з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити ОСОБА_1 наступний графік систематичної участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : графік визначений згідно з Додатком 1 , який бу вдоданий до позовної заяви позивача у суді першої інстанції.

Зобов`язати Відповідача - ОСОБА_2 дотримуватися цього визначеного графіку (див. Додаток 1), забезпечити проведення часу дітей з Батьком згідно цього визначеного графіку (див. Додаток 1)

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

При цьому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є безмежно дискримінаційним, дуже упередженим, таким, що позбавляє базових особистих немайнових, а також і майнових прав дітей в першу чергу та позивача, вважаючи однією з форм відмови (позбавлення) у праві на звернення до суду за захистом та навмисного затягування розгляду питань, які є суттєво важливими для дітей в першу чергу та позивача.

Наголошує, що судом першої інстанції під час розгляду вказаної цивільної справи було порушено строки розгляду в вісім раз.

Апелянт звертає увагу, що оскаржуване рішення не має нічого спільного з заявленими позивачем позовними вимогами та є завідомо невиконавчим.

Приморський районний суд м. Одеси своїм рішенням фактично позбавив позивача батьківських прав, а дітей штучно, по факту позбавив права отримувати любов та турботу від другого з батьків.

Вказує, що відповідно до оскаржуваного рішення позивач має брати участь у вихованні дітей, маючи тільки дві години на місяць.

Щодо задоволених позовних вимог в частині :дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками», то позивач звернувся до суду саме тому, що домовитись з відповідачем не уявляється можливим.

Задовольнивши клопотання про виклик та допит дитини суд першої інстанції, на думку апелянта, порушив цілу низку законів, крім того, судом першої інстанції було допитано лише одну дитину старшого сина, в той час, як доньку 8 років допитано не було.

Апелянт також посилається на численні порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Суд, допускаючи у своєму рішенні явно дискримінаційний погляд відносно позивача порушив принципи поваги до честі і гідності, рівності перед законом, а також порушив завдання та основні засади цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, відверто ігнорує те, що відповідач, змінивши фактичне місцезнаходження своє та дітей не повідомляє його ані суду, ані позивачу, що також є створенням неможливості позивачу і дітям у вільному спілкуванні, і є черговим доказом перешкод у спілкуванні зі сторони відповідача. Одночасно, суд у своєму рішенні зазначає, що відповідач не створює перешкод у спілкуванні. Очевидно, що це є відверта перш за все упередженість суду і неприхована дискримінація.

Апелянт наголошує, що всупереч нормам процесуального права, суд не повернувся до з`ясування обставин, що мають значення для справи та не постановив окрему ухвалу отримавши висновок органу опіки та піклування, проігнорував заяву про визнання доказів сумнівними, як про те просив позивач.

У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції не з`ясував, чи не бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутись для проведення врегулювання спору за участю судді.

Більш того, суд намагався вирішувати питання про призначення експертизи не на підготовчому засіданні, як це вимагає п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України, а після закриття підготовчого провадження у справі, тобто 01.11.2021 року, а також залучає третю особу знову після закриття підготовчого провадження, не постановляючи при цьому окремої ухвали та не зазначаючи, які права та обов`язки такої третьої особи та яким чином порушені.

Крім цього, позивачем до суду були надані окремі пояснення щодо «опіки» та їх так звані «висновки», а також докази того, що Приморська районна адміністрація ОМР не є органом державної влади і не наділена правом надавати будь-які висновки щодо дітей.

Суд першої інстанції безпідставно проігнорував пояснення та докази позивача, що діти ніколи не були зареєстровані в Приморському районі, а отже Приморська районна адміністрація Одеської міської ради ніякого відношення до дітей позивача не може мати.

У згаданому рішенні суд яскраво продемонстрував своє байдуже ставлення не тільки до прав дітей, які давно порушені (та продовжують порушуватись), а взагалі своє ставлення до дітей в цілому.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.10.2022 року провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні і спілкуванні було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.10.2022 року справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Суд встановив, що 07 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1349, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_9 .

Від шлюбу Сторони мають двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 та Серії НОМЕР_8 відповідно.

28 вересня 2015 року Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Вищевказаним Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси неповнолітніх дітей залишено на утриманні матері - ОСОБА_5 . Позивач не погодився із зазначеним рішенням суду в частині залишення дітей на утримання матері та звернувся із апеляційною скаргою до Апеляційного суду Одеської області.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2016 року змінено рішення суду першої інстанції та ухвалено виключити із резолютивної частини рішення абзац третій наступного змісту: «Неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на утриманні матері - ОСОБА_6 ».

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2021 року (Справа № 522/11144/20) визначено місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із ОСОБА_2 .

В матеріалах справи наявний Висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/1431/2 вих. від 30.09.2020 року.

Відповідно до вказаного висновку, Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, враховуючи пояснення батьків малолітніх дітей, пояснення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , вік дітей, особистий графік зайнятості дітей, та те, що батьки не дійшли згоди щодо визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.09.2020 року № 18, та керуючись ст.ст. 141, 153,158 Сімейного кодексу України, п. 73 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» вирішили визначити способи участі гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дітьми кожного 4-го тижня місяця у неділю з 13:00 год. до 14:00 год., дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Питання виховання дитини за вимогами ст.157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст.7 Конвенції).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них (ст.153 СК України).

Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Аналіз вищенаведених норм призводить до висновку, що праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За нормою ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 1038309, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у п.8 ст.7 СК України та у ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Між сторонами у справі не досягнуто домовленості щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, позивач стверджує про наявність перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з дитиною, а тому наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача в судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку, що батько має право на спілкування з дітьми та частково задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду відносно того, що батько має право на спілкування з дитиною та з встановленим способом участі батька у спілкуванні з дітьми з огляду на таке.

Батько дитини ОСОБА_1 активно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 .

При вирішенні даного спору враховано передусім інтереси дітей, зважаючи на конкретні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, батько дитини стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своїми дітьми, що підтверджується зверненнями до органів опіки та піклування із заявою щодо визначення порядку його зустрічей з дітьми, інших органів державної влади, до суду із даною позовною заявою.

У справах щодо здійснення батьківських прав та обов`язків суд, враховуючи гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, зростання дитини, остаточність судового рішення можна вважати нестійкою. Правосуддя не в змозі встановлювати, запроваджувати або припиняти сталі чутливі людські стосунки та приписувати чи забороняти почуття прихильності й комфорту, а лише формує у процесуальний спосіб найсприятливіші за конкретних обставин справи умови для цього.

Визначений судами спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення.

Так, визнавши обгрунтованим Висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/1431/2 вих. від 30.09.2020 року, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року визначено способи участі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ) у вихованні малолітніх ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) , ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 ) шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитьми кожного 4-го тижня місяця у неділю з 13:00 год. до 15:00 год, дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками. Усі зустрічі повинні проводитись, враховуючи розпорядок дня дітей, та за умови забезпечення батьком ОСОБА_1 необхідного духовного, фізичного та морального розвитку кожного з дітей.

Так, згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Доводи апеляційної скарги про необ`єктивність та необґрунтованість висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/1431/2 вих. від 30.09.2020 року колегія суддів відхиляє, оскільки обставини взаємовідносин батька з дітьми, психологічний стан дітей комісією був встановлений за результатом опитування ОСОБА_3 та його батьків.

Також в матеріалах справи наявні Результати психологічного тестування дитячого психолога ОСОБА_10 від 04.09.2020 року в рамках звернення відповідача до Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї та свідчення ОСОБА_3 2008 року народження, допитаного судом першої інстанції.

Оскільки під час розгляду справи не було проведено відповідного експертного дослідження, судом першої інстанції було ухвалено судове рішення на підставі матеріалів, наявних у матеріалах справи. При цьому ЦПК України обмежень щодо врахування судом висновків спеціаліста не містить.

Доводи ж апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності необхідності залучення до участі у справі Органу опіки та піклування суперечать нормам статті 19 Сімейного Кодексу України.

Щодо доводів апеляційної скарги, що задовольнивши клопотання про виклик та допит дитини суд першої інстанції, на думку апелянта, порушив цілу низку законів, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, що б бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішення спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Думку дитини необхідно вислухати під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками (ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»), під час вирішення питання про повернення дитини до країни постійного перебування (ст. 13 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей).

Таким чином, практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає, у тому числі, з`ясування судом думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина на час заслуховування її в суді в силу свого віку має бути здатна висловити свою думку, сформулювати свої погляди та мати достатній рівень розуміння ситуації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доцільність заслуховування у судовому засіданні думки малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем не надано доказів та підтвердження створення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

При цьому, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення способів у вихованні та спілкуванні з дітьми, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування, враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дітей, їх духовний та фізичний розвиток, суд встановив такий графік спілкування батька з дітьми, який якнайкраще забезпечує права дітей.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дітей не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дітьми у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22).

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач самовільно, без згоди позивача змінила місце проживання малолітніх детей, так як зміна адреси проживання, не є зміною місця проживання дитини в розумінні ст.29 ЦК України та ст.160 СК України. Діти як проживали з мамою, так і залишаються проживати з нею.

Сама наявність спору з приводу визначення способу участі у вихованні дитини є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Під час вирішення цього спору судом взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було допушено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме - відмова у призначенні судової психологічної експертизи.

Питання, на які позивач бажає отримати відповідь щодо психологічної характеристики ситуації, яка склалася між батьками дитини, щодо індивідуально-психолочічних особливостей кожного з батьків та дитини не мають безпосередній зв`язок з вказаною підставою позову.

Встановлення цих даних не впливає на вирішення справи по суті, яким є встановлення способу використання законного права батька спілкуватися з дітьми та виконувати свої батьківські обов`язки. Матеріали справи не містять будь-яких доказів з компетентних органів, що таке спілкування перешкоджатиме нормальному вихованню дітей, не відповідатиме інтересам дітей чи не узгоджується із наданим органом опіки і піклування висновком.

Суд прийшов до глибокого переконання, що обраний спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, оскільки зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Порушень судом норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції не встановив. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України не виявлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи судом першої інстанції під час ухвалення рішення, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні і спілкуванні - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе