Ухвала

08 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 461/8614/17

провадження № 61-11735ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача 20 000 доларів США основного боргу (еквівалент відповідно до курсу НБУ станом на 18 квітня 2018 року - 521 657,46 грн), 20 000 доларів США договірної відповідальності (еквівалент відповідно до курсу НБУ станом на 18 квітня 2018 року - 521 657,46 грн), 1 074 098,92 грн процентів за користування грошовими коштами за період з 17 грудня 2009 року по 18 квітня 2018 року та зазначити у рішенні про нарахування відсотків у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до моменту виконання рішення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 основний борг за договором позики у розмірі 20 000 доларів США, договірної відповідальності у сумі 20 000 доларів США, всього 40 000 доларів США, що станом на 18 квітня 2018 року відповідно до офіційного курсу НБУ складає 1 043 314,92 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року повернуто заявнику.

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERSS.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Постанова Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, повний текст якої складено 29 січня 2020 року, оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 лютого 2020 року.

Виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 , у касаційній скарзі не вказані та не обґрунтовані.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKAAND SHEREMETYEVv. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня ухвалення постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, тому у відкритті касаційного провадження у справі № 461/8614/17 слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 461/8614/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук