Справа № 461/4289/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3993/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2021 року у складі судді Стрельбицького В.В. в справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кірюшин Артем Андрійович до Акціонерного товариства «Ідея Банк», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи добросовісним набувачем,-

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи добросовісним набувачем, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати ОСОБА_3 добросовісним набувачем транспортного засобу - автомобіля марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Вимоги обґрунтовувала тим, що 03 квітня 2021 року придбала автомобіль Сitroen, моделі С4, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Автомобіль був придбаний на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7594/21/4036, який укладено між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного із власником транспортного засобу та який перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним № 7594 ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Продаж вчинено за 40000 грн. Відповідно до даних Державного реєстру обмежень рухомого майна, на дату укладення вказаного договору будь які обтяження на вказаний автомобіль накладено не було. Через деякий час дізналася, що вказаний автомобіль перебуває в заставі за зобов`язаннями ОСОБА_5 перед АТ «Ідея Банк». Зазначає, що є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки станом на 03.04.2021, тобто на дату укладення Договору, відомості про обтяження автомобіля, на підставі договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено не було. Оскільки позивач набула право власності на спірний автомобіль за відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження автомобіля, в силу положень статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», є добросовісним набувачем та набула право власності на автомобіль без обтяжень.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кірюшин Артем Андрійович до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи добросовісним набувачем відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_2 , вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим.

Покликаючись на норми матеріального права щодо поняття правочину та форми вчинення такого, зазначає, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля є двостороннім правочином, відповідно до якого одна сторона оплатно передає у власність іншій стороні майно (транспортний засіб), а інша сторона сплачує за нього грошові кошти.

Зазначаючи про презумпцію правомірності набуття права власності на майно, стверджує, що договір купівлі-продажу транспортного засобу відповідає усім вимогам цивільного законодавства, що встановлені для такого виду правочинів.

Крім цього, такий договір у встановленому законом порядку недійсним визнаний не був.

Апелянт зазначає, що державна реєстрація транспортного засобу не пов`язується із набуттям права власності на такий, а слугує лише для контролю за безпекою використання транспортного засобу та належного використання.

Окремо зазначає, що згідно із абз. 5 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів № 1388 від 07.09.1998, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, серед іншого є договір комісії між власником транспортного засобу та суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, у разі продажу транспортного засобу суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Звертає увагу, що договір укладений з суб`єктом господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами, крім цього, спірний автомобіль вибув із володіння попереднього власника цілеспрямовано за його згодою, що підтверджується відповідними документами.

Вважає, що позивачка є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки набула право власності на такий на підставі договору.

Станом на 03.04.2021, тобто на дату укладення договору, відомості про обтяження автомобіля на підставі договору застави внесені до реєстру не були, тому позивачка набула право власності на такий без обтяжень.

При цьому, автомобіль був придбаний не у боржників ОСОБА_6 та ТзОВ «ФК «Гарант Плюс», а у власника, який не мав зобов`язань перед ПАТ «Ідея Банк», що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2021 рокута ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

17.01.2022 на адресу апеляційного суду надійшов відзив АТ «Ідея Банк» на апеляційну скаргу, у якому заперечуючи доводи апеляційної скарги, просить таку залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 , представник відповідача АТ «Ідея Банк», треті особи Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

Згідно із даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на час укладення позивачем 03.04.2021 договору купівлі-продажу автомобіля марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 відомості про обтяження цього рухомого майна були наявні у реєстрі, що також підтверджується копією нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу.

Таким чином, наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження та наявність обтяження на час відчуження спірного автомобіля боржником не свідчить про набуття позивачкою права власності на спірний автомобіль.

Окремо суд зазначив, що наданий позивачкою витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна не спростовує обставин щодо наявності відомостей про обтяження автомобіля у реєстрі, оскільки датою видачі такого є 19.05.2021, тобто вже після укладення договору купівлі-продажу 03.04.2021,крім цього, параметри запиту щодо автомобіля є іншими.

Також суд зазначив, що передача автомобіля у порядку визначеному ЗУ «Про дорожній рух», оформлена не була, відтак автомобіль Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у власність позивачки не перейшов.

При цьому, сам договір купівлі-продажу від 03.04.2021 без зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів І та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Враховуючи наведене, суд прийшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_3 добросовісним набувачем автомобіля Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , оскільки на час відчуження вказаного автомобіля, застава такого була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Виходячи з наявних матеріалів справи, вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується із оскаржуваним рішенням враховуючи таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03.04.2021 між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного із власником транспортного засобу та який перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним № 7594 ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7594/21/4036, за умовами якого остання набула право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Згідно із Витягом з Державного реєстру обмежень рухомого майна від 19.05.2021, інформація щодо обтяження автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , як рухомого майна, у реєстрі відсутня (а.с. 13).

В свою чергу, рішенням Галицького районного суду від 25.01.2015 справа №461/8670/15-ц задоволено частково позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.03.2012 № 910.13801, звернення стягнення на предмет застави та солідарного стягнення з ОСОБА_6 та ТзОВ «Гарант Плюс» боргу за вказаним кредитним договором.

Звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, з наданням публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вилучено у ОСОБА_5 або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 та передано ПАТ «Ідея Банк».

Вказаним рішенням також вирішено питання розподілу судових витрат.

З рішення Галицького районного суду від 25.01.2015 вбачається, що 21.03.2012 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 910.13801. Виконання зобов`язань за цим кредитним договором було забезпечено заставою автомобіля марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 переданого у заставу згідно нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу № 910.13801 від 20.04.2012, яка 26.04.2012 була зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під номером 12439471 з терміном дії до 26.04.2017, який 17.03.2017 було продовжено до 17.03.2022 (а.с. 14-18, 70).

Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.

Постановою державного виконавця Замостянського районного відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 19.06.2017 відкрито виконавче провадження № 54159215 з виконання виконавчого листа № 461/8670/15 від 06.02.2017 (а.с. 19).

14.09.2017 у виконавчому провадженні №54159215 старшим державним виконавцем Замостянського районного відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку із листом ГУ НП у Вінницькій області про те, що автомобіль марки Сitroen, д.н.з. НОМЕР_4 зареєстрований на іншого власника (а.с. 21).

Судом першої інстанції досліджувався також договір комісії № 4036 від 03.04.2021, який був наданий на вимогу суду та з якого вбачається, що такий був укладений між ФОП ОСОБА_8 , як комісіонером та ОСОБА_9 , як комітентом в особі ОСОБА_5 , щодо продажу автомобіля Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований за комітентом (а. с. 87).

За змістом статті 6, частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України, стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (ст. 27 Закону України «Про заставу» ).

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Системний аналіз положень частини першої статті 27 Закону України «Про заставу» та частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяження, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто, на предмет застави може бути звернено стягнення у відповідності до ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

В свою чергу, статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави і є чинними на момент його відчуження. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Подібні за змістом висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 569/11433/15-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 761/3615/19.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення.

Колегія суддів виходить з того, що саме АТ «Ідея Банк» мало б нести ризик невнесення (несвоєчасного внесення) відомостей про обтяження автомобіля марки Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Разом з цим, наведені вище обставини дають підстави для беззаперечного висновку про те, що на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 03.04.2021 №7594/21/4036 застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що спростовує протилежні доводи сторони позивача.

Іншими словами, оскільки відомості про обтяження транспортного засобу Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на підставі договору застави транспортного засобу № 910.13801 від 20.04.2012, укладеного між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_6 , були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26.04.2012 під номером 12439471 з терміном дії до 26.04.2017, який 17.03.2017 було продовжено до 17.03.2022, позивачка ОСОБА_3 набула спірний автомобіль за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження автомобіля.

Вирішуючи спір колегія суддів також виходить з того, що спірний автомобіль був придбаний у боржника, при цьому, реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, відтак автомобіль було придбано позивачкою з обтяженням, оскільки таке діяло відносно особи, яка продала їй автомобіль.

Що стосується покликання сторони позивача на Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.05.2021, то такий дійсно не спростовує відповідних висновків суду, оскільки виданий після укладення договору купівлі-продажу 03.04.2021, при цьому, колегія суддів погоджується з тим, що законодавець пов`язує наявність запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з моментом відчуження майна, а не на момент реєстрації права власності на нього.

В свою чергу, згідно ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

При цьому, станом на час укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля, Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (у редакції постанови від 20.03.2021), передбачав перевірку відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортного засобу, що має відповідні наслідки, а саме реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

Як встановлено судом, передача автомобіля у вищевказаному порядку оформлена не була, відтак автомобіль Сitroen, моделі С4 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у власність позивачки ОСОБА_3 не перейшов.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк