Справа № 534/1852/20
Провадження № 2/534/42/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Морозова В.Ю.

з участю секретаря судового засідання Циганко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить смтягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ФОП « ОСОБА_1 » завдані збитки в порялку регресу у розмірі 8 949 грн. 73 коп., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 299 грн. 80 коп.

Заявлені вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 (надалі - страхувальник), було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № AK 7384796 (надалі - поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ГА3» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». 07.04.2018 в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ГА3», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 (відповідач) та автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ». В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку. Відповідно до постанов Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2018 по справі № 753/6974/18 та від 08.06.2018 по справі № 753/6975/18, відповідач - 07.04.2018 о 01 годині 30 хвилин, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ГАЗ», д.н.3. « НОМЕР_1 », по вул. Б. Гмирі 9-Г в м. Києві, рухався заднім ходом, не впевнився в безпечності. що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Toureg» державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », чим порушив п. 2.5 та п. 10.9 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив правопорушення передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода. В суд особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності - відповідач з`явився, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся. Протокол не оспорював, претензій до співробітників УППП у м. Києві не мав. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Toureg» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » був організований огляд автомобіля. Згідно Ремонтної калькуляції № 860514 від 22.03.2019, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » склала - 17 806,93 грн. Факт ДТП 07.04.2018 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 04108-24 від 15.04.2019. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (надали - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 8 949,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до постанов Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2018 по справі № 753/6974/18 та від 08.06.2018 по справі № 753/6975/18, адміністративних матеріалів по даних справах, відповідач вчинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАт «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 15.04.2019, що підтверджується платіжним дорученням. 10.03.2020 року між ПрАт «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (Новий кредитор) укладено Договір № 10/03/2020 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (поліс) № АК 7384796. Тобто у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування, тобто - 8 949,73 грн. з метою врегулювання спору, Відповідачеві 09.04.2020 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та акт (вимогу) № 04128-24 про відшкодування збитків в порядку регресу. (рекомендований лист 363). Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16). Окрім суми стягнення суми завданих збитків в порядку регресу, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 299 грн. 80 коп., мотивуючи це тим, що 10.12.2019 між ФОП « ОСОБА_1 », з одного боку (надалі - «Клієнт») та Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Самойленка П.М., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 6314 (надалі - «Адвокат»), був укладений договір № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.19, що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 та додатковою угодою № 3, актом приймання - передачі наданої правової допомоги від 25.09.2020, ордером адвоката.

У судове засідання представник позивач не прибув. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просив справу розглянути у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги до ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що до Відповідача ОСОБА_3 претензій не має, враховуючи аргументацію позиції відповідача у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від представника відповідача адвоката Кириченко Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу в частині позовних вимог до ОСОБА_3 . Заперечуючи проти позовних вимог, представник позивача зазначає, що

01 серпня 2022 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Кириченко Г.В. отримала копію ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.12.2020 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі № 534/1852/20 разом з копією позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу з додатками. Відповідач ОСОБА_3 копію зазначеної ухвали суду разом з копією позову з додатками не отримував. Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 стверджує, що йому не належить і ніколи не належав автомобіль ГАЗ 2705-434, державний номерний знак НОМЕР_5 . Також між ним і відповідачем ОСОБА_2 не існувало і не існує будь-яких правовідносин, які слугували б підставою володіння (керування) останнім автомобілем ГАЗ 2705-434, державний номерний знак НОМЕР_5 , станом на 07.04.2018 за обставин, встановлених постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2018 у справі № 753/6975/18. 3 урахуванням вищевикладеного відповідач ОСОБА_5 не є особою, відповідальною за можливу матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем ОСОБА_2 майну володільця транспортного засобу за обставин, встановлених постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2018 у справі № 753/6975/18. Відповідач ОСОБА_5 не визнає факт укладення з ПрАт «СК «ВУСО» договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформленого полісом № AK 7384796 від 10.08.2017. Саме на зазначений поліс посилається позивач ОСОБА_1 в обгрунтування виникнення правовідносин страхування між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісним кредитором) і ОСОБА_6 , як правову підставу вимог останнього. Копію зазначеного полісу позивачем суду не надано. В матеріалах справи наявні лише надані позивачем письмові копії відомостей з електронної бази даних МТСБУ (витяги), які є похідними від первинних документів та мають бути підтверджені останніми, а саме: полісом, як спеціальною письмовою формою договору страхування. При цьому, позивач не є держателем відповідної бази даних, матеріали справи не містять доказів того, що позивач одержав відомості з бази даних МТСБУ, які містять конфіденційну інформацію, у встановленому чинним законодавством порядку. Зазначені обставини є підставою визнання відповідних письмових витягів недопустимими доказами відповідно до статті 78 ЦІК України. Крім того, договір страхування є реальним договором, який відповідно до частини 1 статті 983 Цивільного кодексу України вважається таким, що набрав чинності та, відповідно, таким, що породив права та обов`язки для сторін, з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Звертає увагу суду на те, що позивач не надав суду ні оригінал, ні копію полісу № A 7384796 від 10.08.2017 (на підтвердження дотримання письмової форми договору страхування, недотримання якої згідно закону має наслідком його нікчемність), ні доказів внесення страхувальником першого страхового платежу (на підтвердження набрання чинності договором страхування в разі його дійсного укладення). Вважає, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_7 був страхувальником цивільно правової відповідальності власника автомобіля ГАЗ 2705-434, державний номерний знак НОМЕР_5 станом на 07.04.2018. Зазначає, що навіть за умови доведеності позивачем ОСОБА_1 того, що відповідач ОСОБА_3 станом на 07.04.2018 р. був страхувальником цивільно-правової відповідальності власника автомобіля ГАЗ 2705-434 державний номерний знак НОМЕР_5 , відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 посилаючись на законодавство України зазначає, що регресний позов може бути подано лише до однієї особи - винуватця ДТП: страхувальника або водія, який спричинив ДТП, якщо особа останнього не співпадає з особою страхувальника.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.04.2018 в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ГА3», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 (відповідач) та автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ». В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до постанов Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2018 по справі № 753/6974/18 та від 08.06.2018 по справі № 753/6975/18, відповідач - 07.04.2018 о 01 годині 30 хвилин, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ГАЗ», д.н.3. « НОМЕР_1 », по вул. Б. Гмирі 9-Г в м. Києві, рухався заднім ходом, не впевнився в безпечності. що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Toureg» державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », чим порушив п. 2.5 та п. 10.9 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив правопорушення передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода. В суд особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності - відповідач з`явився, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся. Протокол не оспорював, претензій до співробітників УППП у м. Києві не мав. (а.с. 21-22)

Згідно Ремонтної калькуляції № 860514 від 22.03.2019, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » склала - 17 806,93 грн. (а.с. 30-31)

Факт ДТП 07.04.2018 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 04108-24 від 15.04.2019. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (надали - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 8 949,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням та заявою про узгодження розміру страхового відшкодування. (а.с. 34-36)

Право регресної вимоги виникло у ПрАт «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 15.04.2019, що підтверджується платіжним дорученням. (а.с. 36)

10.03.2020 року між ПрАт «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (Новий кредитор) укладено Договір № 10/03/2020 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (поліс) № АК 7384796. (а.с. 9-13)

09.04.2020 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та акт (вимогу) № 04128-24 про відшкодування збитків в порядку регресу. (рекомендований лист 363). Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16).

В обгрунтування позовної вимоги до відповідача ОСОБА_3 , позивачем надано суду копію витяг з централізованої бази даних доданих до МТСБУ полісу № АК 7384796. Оригінал полісу, або належним чином завірену копію позивачем суду не надано, як не надано й підтвердження внесення ОСОБА_3 першого страхового платежу (на підтвердження набрання чинності договором страхування).

Суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_3 , що витяг з централізованої бази даних доданих до МТСБУ полісу № АК 7384796 є похідними від первинних документів та має бути підтвердженим останніми, а саме: полісом, як спеціальною письмовою формою договору страхування. При цьому, позивач не є держателем відповідної бази даних, матеріали справи не містять доказів того, що позивач одержав відомості з бази даних МТСБУ, які містять конфіденційну інформацію, у встановленому чинним законодавством порядку. Зазначені обставини є підставою визнання відповідних письмових витягів недопустимими доказами відповідно до статті 78 ЦІК України.

Крім того, договір страхування є реальним договором, який відповідно до частини 1 статті 983 Цивільного кодексу України вважається таким, що набрав чинності та, відповідно, таким, що породив права та обов`язки для сторін, з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Відповідно до п. п. ґ) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, ОСОБА_8 (власнику автомобіля постраждалого у ДТП, яке скоїв КовченкоС.О.), відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснено відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який скоїв ДТП, а позивач набув права вимоги.

При цьому, станом на час розгляду справи, відповідачем ОСОБА_2 відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8949 грн. 73 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Правовою підставою вимог до відповідача ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 визначає положення підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової виповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких страховик після виплати страхового відшкодування мас право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, по входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

3 наведеного вбачається, що регресний позов може бути подано лише до однієї особи - винуватця ДТП: страхувальника або водія, який спричинив ДТП, якщо особа останнього не співпадає з особою страхувальника.

3 урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що необхідно відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

За правилами ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви позивачем долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019, копію додаткової угоди № 3 від 25.09.2020 до договору № 1 від 10.12.2019 про надання правової допомоги, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 від 25.09.2020.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), за результатами розгляду якої 27 червня 2018 року прийняла постанову, в якій зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до п.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд вважає, що позивачем доведено суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7 299 грн. 80 коп. належними та допустимими доказами, є співмірними та оплачені позивачем.

Таким чином, вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, підтверджується належними доказам та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 840,80 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7 299 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст. ст. 81, 137, 141, 259, 223, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » завдані збитки в порядку регресу, в розмірі 8 949 (вісім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять сім) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 », витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 299 (сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування позивача: Фізична особа - підприємець « ОСОБА_1 », РНОКПП НОМЕР_6 , адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Відомості, які суд не оголошує щодо учасників справи при проголошенні рішення суду:

Повне найменування відповідачів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_3

Суддя В.Ю. Морозов