Справа № 148/1945/20
Провадження №2/148/164/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 квітня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", подану представником Каплею Аліною Степанівною, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557", про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557", про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Позов мотивований тим, що 28.07.2016 між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" (далі - ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП") та Приватним акціонерним товариством "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" (далі - ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557") укладено договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які видані у формі полісів № АЕ/9773238, № АЕ/9773239.

В подальшому, 27.06.2017, близько 19 год. на автодорозі М 12 "Стрий-Знам`янка" 212 км. + 200 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "DAF XF 105.460", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричіпом "Magyar SR34F22RA", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який не забезпечив технічну справність вказаного транспортного засобу, внаслідок чого, під час руху з нього вилетіла деталь підвіски та пошкодила транспортний засіб марки "Hyundai ix 35", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП, що сталася, пошкоджено транспортний засіб марки "Hyundai ix 35", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія транспортного засобу марки "DAF XF 105.460", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом "Magyar SR34F22RA", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована полісами ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9773238, № АЕ/9773239 від 28.07.2016.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2017 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у скоєнні вищевказаної ДТП.

Розмір страхового відшкодування, за розрахунками позивача, склав 13634,59 грн., яку позивач відшкодував ОСОБА_2 .

В зв`язку з цим, позивач 29.01.2018 звернувся до відповідача з претензією про сплату вказаного страхового відшкодування, яка останнім залишена поза увагою.

Представник позивача має право звернутися до суду з регресним позовом до відповідача на підставі ст. 38Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР.

За ст. 1166 та ст. 1191 ЦК України позивач вважає, що має право на подання позову до відповідача в порядку регресу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.

В зв`язку з цим, позивачем 05.11.2020 надіслано адвокатський запит на адресу ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" для з`ясування місця працевлаштування відповідача ОСОБА_1 на час ДТП. Однак, на час звернення до суду, відповіді на даний запит не надходило.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 24975,20 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду заяву про не визнання позову.

Також, представником відповідача подавалась до суду заява про закриття провадження у справі (а.с. 65), в зв`язку з тим, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557", керував автомобілем, який належить даному підприємству, а тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, обов`язок відшкодувати шкоду покладається на дане підприємство, як на роботодавця, а не нього, як водія. Ухвалою суду від 20.12.2021 у задоволенні заяви відмовлено.

Окрім цього, представником відповідача подавалась до суду заява про застосування строку позовної давності (а.с. 66), оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась 27.06.2017, а позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку позовної давності.

Представником позивача подано до суду письмові пояснення (а.с. 71-72) щодо заяв представника відповідача про закриття провадження у справі та застосування строку позовної давності. У даних поясненнях представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦПК України початком перебігу строку позовної давності для регресної вимоги страховика є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням. Тобто, мається на увазі день здійснення страховиком страхового відшкодування третій особі. Оскільки, позивачем відшкодовано потерпілому шкоду 14.11.2017, тому перебіг строку позовної давності розпочинається саме з цієї дати і закінчується 14.11.2020. Таким чином, позов подано до суду в межах строку позовної давності.

Щодо належності відповідача, представник позивача навів обставини, що саме водія транспортного засобу судом визнано винним у скоєнні ДТП, яка стала наслідком не забезпечення водієм технічної справності транспортного засобу, постанова суду є обов`язковим доказом у справах даної категорії, а стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає право звернення страховика після виплати страхового відшкодування з регресним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР. Статтею 1191 ЦК України також передбачено право зворотної вимоги (регресу) до виної особи. Разом з тим, відповідачем та його представником жодних доказів існування трудових відносин між відповідачем та ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" та закріплення за відповідачем автомобіля марки "DAF XF 105.460", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом "Magyar SR34F22RA", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не надано. А тому зазначені представником відповідача обставини є лише його припущеннями.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557", будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копій полісів № АЕ/9773238 та № АЕ/9773239 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.07.2016 (а.с. 5), ПрАТ "Тульчинське АТП 10557" застрахувало цивільно-правову відповідальність на транспортний засіб марки "DAF XF 105.460", державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричіп марки "Magyar SR34F22RA", номерний знак НОМЕР_2 у ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП". Термін дії полісів з 31.07.2016 до 30.07.2017.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2017 (а.с. 6), відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до змісту даної постанови, відповідача визнано винним у тому, що він 27.06.2017 близько 19 год. на автодорозі М 12 "Стрий-Знам`янка" 212 км. + 200 м., керуючи автомобілем марки "DAF XF 105.460", номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом "Magyar SR34F22RA", номерний знак НОМЕР_2 , не забезпечив технічну справність транспортного засобу, внаслідок чого, під час руху з нього вилетіла деталь підвіски та пошкодила транспортний засіб "Hyundai ix 35", номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

Спеціалістом відділу врегулювання ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" 03.07.2017 складено акт огляду даного транспортного засобу марки "Hyundai ix 35", номерний знак НОМЕР_3 , та виявлено пошкодження: злом лівого дзеркала в зборі, деформацію пошкодження ЛФП (а.с. 6).

Належність автомобіля марки "DAF XF 105.460", номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував відповідач в момент ДТП та напівпричепа "Magyar SR34F22RA", номерний знак НОМЕР_2 , ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію (а.с. 8).

Відповідно до копії ремонтної калькуляції № 17-119925 від 21.07.2017 (а.с. 14), вартість ремонту автомобіля склала 14634,59 грн.

На підставі заяви потерпілого внаслідок ДТП - ОСОБА_2 від 09.11.2017 (а.с. 17), страхового акту від 13.11.2017 (а.с. 18), розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 18), потерпілому позивачем відшкодовано суму страхового відшкодування у розмірі 13634,59 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3Р069647 від 14.11.2017 (а.с. 19).

Про необхідність повернення позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 13634,59 грн. позивач надсилав на адресу відповідача ОСОБА_1 та ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" претензії (а.с. 20).

Також представник позивача звертався рекомендованим листом до ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" з адвокатським запитом про надання інформації чи перебував відповідач ОСОБА_1 на день ДТП (страхового випадку) з даним підприємством у трудових відносинах (а.с. 21).

Відомості про виконання ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557" запиту представника позивача матеріали справи не містять.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. г. п. 31.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В свою чергу, наявність трудових відносин між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки має підтверджуватись відповідними доказами.

Разом з тим, доказів того, що відповідач на момент ДТП, а саме 27.06.2017 о 19 год., керуючи автомобілем марки "DAF XF 105.460", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричіпом "Magyar SR34F22RA", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконував свої трудові (службові) обов`язки, укладені з ПрАТ "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557", матеріали справи не містять.

З наданих доказів судом встановлено лише, що відповідач на час ДТП керував автомобілем, що належить Приватному акціонерному товариству "Тульчинське автотранспортне підприємство 10557".

Таким чином, посилання представника відповідача з приводу того, що відшкодовувати шкоду повинен роботодавець є недоведеними та непідтверженими.

З огляду на викладене, враховуючи положення п. г. п. 31.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач як страховик, виплативши страхове відшкодування, мав право вибору звернення до суду з позовом або до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Таким чином, враховуючи, те, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2017 (а.с. 6) доведено, що ДТП стала наслідком не забезпечення технічної справності транспортного засобу, внаслідок якої, під час руху з нього вилетіла деталь підвіски та пошкодила транспортний засіб "Hyundai ix 35", номерний знак НОМЕР_3 , - позивач ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" скористався правом звернення з регресним позовом до відповідача, як винуватця ДТП.

Представник позивача зазначає у позовній заяві, що позивачем відшкодовано потерпілому витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу у розмірі 13634,59 грн. Однак, у позовній заяві просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 24975,20 грн., в той час як у позові зазначає, що сума, яка підлягає відшкодуванню складає 13634,59 грн. Таку ж суму зазначає як ціну позову.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем на підставі платіжного доручення № 3Р069647 від 14.11.2017 (а.с. 19), на яке посилається і сам позивач, сплачено страхове відшкодування у розмірі 13634,59 грн.

Отже, сума, що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 13634,59 грн, а не 24975,20 грн., як про те просить позивач.

В свою чергу, доказів того, що позивач виплатив страхове відшкодування на суму 24975,20 грн. матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо застосування строку позовної давності, про який зазначає представник відповідача, то у даному випадку слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Судом встановлено, що основне зобов`язання позивача як страховика про відшкодуванню шкоди виконане 14.11.2017 (а.с. 19), а тому перебіг строку позовної давності слід починати саме з цієї дати. Датою закінчення строку позовної давності є 14.11.2020, в той час як позов до суду подано, згідно поштового відправлення (а.с. 24), 09.11.2021, а отримано судом 13.11.2020, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, доводи представника відповідача щодо застосування в даному випадку строку позовної давності є безпідставними. Постанова ВС від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 та постанова ВС від 10.07.2019 у справі № 740/2334/16-ц, на які посилається представник відповідача у своїй заяві, стосуються інших правовідносин, зокрема правовідносин суброгації, а не регресу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 1156,10 грн. (розрахунок: 2102 грн. х 55 % = 1156,10 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 6, 22, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 979, 1166, 1191 ЦК України, ст. 4, 13, 15, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", , місцезнаходження за адресою: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 13634 (тринадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", , місцезнаходження за адресою: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1156 (одна тисяча сто п`ятдесят шість) гривень 10 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: