Номер провадження: 22-ц/813/8357/22 Головуючий у 1-й інстанції: Анісімова Н.Д.
Єдиний унікальний номер судової справи:495/2218/21 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

секретар Куріньова Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кузьменка Михайла Борисовича, який діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року, постановлену у складі судді Анісімової Н.Д. в цивільній справі №495/2218/21 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 19 квітня 2021 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ за яким, з урахуванням ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 31.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

10 грудня 2021 року ОСОБА_2 подав (здав на пошту) заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вказуючи на те, що після розлучення він мешкав разом з сином окремо від колишньої дружини, постійно спілкувався з сином та дбав про нього, надаючи грошові кошти на харчування, одяг, лікування, а тому твердження заявниці про те, що тягар утримання спільної дитини лежить лише на ній є безпідставним. Крім того в період часу з січня 2020 року по вересень 2021 року син проживав разом з ним, що підтверджується актом про проживання неповнолітньої дитини

ОСОБА_3 разом з батьком, ОСОБА_2 від 09.12.2021 року.

Надані ОСОБА_1 документи в обґрунтування вимог щодо видачі судового наказу, вважав нікчемними з огляду на те, що вони,на думку заявника, отримані з порушенням порядку, а тому не мали братися судом до уваги.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року з урахуванням ухвали від 04 листопада 2022 року, поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду із заявою про перегляд судового наказу. Заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано судовий наказ по справі №495/2218/21, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 19.04.2021 року. У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Кузьменко М.Б., який діє від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу у справі №495/2218/21 за нововиявленими обставинами, залишити без змін судовий наказ від 19.04.2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із своїм сином у період з 30.03.2021 року по 23.08.2022 року є достовірним та обґрунтований чисельними доказами, наявними в матеріалах справи.

На спростування тверджень ОСОБА_2 про факт його спільного проживання з дитиною, апелянт вказує, що після розлучення подружжя, за їх спільною домовленістю дитина залишилася проживати разом із матір`ю. Колишнє подружжя зберегло нормальні відносини, часто спілкувалися щодо здоров`я та виховання сина. ОСОБА_1 не перешкоджала зустрічам батька з дитиною, тому син часто навідувався до ОСОБА_2 , а іноді залишався на ночівлю у нього.

Дані обставини, на думку апелянта, призвели до викривлення реальності та створили хибне враження у сусідів ОСОБА_2 щодо його спільного проживання із сином на постійній основі.

Посилаючись на судові рішення Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №264/1739/18, від 19.11.2018 року у справі №359/3012/18 зазначає, що факт спільного проживання сина з батьком та знаходження дитини на його утриманні не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, та не дають підстав для скасування судового наказу, а тому висновки суду в цій частині є помилковими.

Зазначає і про те, що про існування судового наказу ОСОБА_2 був обізнаний задовго до звернення до суду, щонайменше з часу укладення договору із адвокатом про надання правової допомоги від 20.09.2021 року.

Твердить, що у даному випадку, ОСОБА_2 було порушено строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що на підставі ч.3 ст.427 ЦПК України, повинно було призвести до наслідків, передбачених ст. 185 ЦПК України.

Всупереч вимогам процесуального закону, судом не постановлялася ухвала про відкриття провадження у справі за нововиявленими обставинами, дата, час та місце судового розгляду в процесуальних документах взагалі не зазначалася.

21.10.2022 року на електронну адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Клименка С.Ю. надійшли додаткові пояснення у справі. У вказаному документі, адвокат просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Заяв чи то клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи на адресу суду не направили.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на наявних у справі матеріалах.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю нововиявлених обставин, а тому суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами і скасування наказу та відмови у його видачі за заявою ОСОБА_1 .

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення, та відповідно до ЦПК України є виконавчим докуметом. Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер, а тому в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Відповідно до ч.8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст.423 цього Кодексу не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених

п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування обставин, які судом не встановлювалися.

Як свідчать матеріали справи батьками малолітнього

ОСОБА_3 , 19.03.2015 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 6).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7-9).

19 квітня 2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ за яким, з урахуванням ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 31.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

З матеріалів справи вбачається, що після видачі судового наказу 19.04.2021 року, ОСОБА_2 отримав акти, засвідчені підписами свідків та складені паспортистом КП ЖЕО№1 від 09.12.2021 року, про те, що він з січня 2020 року по вересень 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживав разом із своїм сином

ОСОБА_3 , а також про те, що з листопада 2019 року ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає.

У вказаний спосіб ОСОБА_2 фактично отримав та подав до суду нові докази у справі, якими встановлюються нові обставини, що за своїм характером є такими, що змінюють ті, якими ОСОБА_1 мотивувала заяву про видачу судового наказу, та які були враховані судом під час видачі судового наказу, про перегляд якого подано заяву.

Таким чином, обставини на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.423 ЦПК України.

Зазначені норми права та обставини справи, суд першої інстанції залишив поза увагою, та як наслідок дійшов хибного висновку про наявність нововиявлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що між батьками малолітнього

ОСОБА_3 фактично існує спір з приводу місця проживання дитини.

Відповідно до положень ст.29 ЦК України у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Апеляційний суд зауважує, що у разі вирішення такого спору на користь батька дитини ОСОБА_2 він не позбавлений можливості заявити про припинення стягнення аліментів.

Ретельно дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити, оскільки підстави для задоволення такої заяви відсутні, так як окреслені заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

За таких обставин, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року належить скасувати, та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 19.04.2021 року, а судовий наказ залишити в силі.

Долучені до письмових пояснень ОСОБА_2 докази, апеляційний суд не приймає, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Повний текст постанови складено 15.12.2022 року.

Керуючись ст. 367,374,381-384, 429 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кузьменка Михайла Борисовича, який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого Білгород -Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 19.04.2021 року.

Судовий наказ №495/2218/21 виданий суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду 19 квітня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 31.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

О.М. Полікарпова