Справа № 369/2315/16-ц
Провадження №8/369/17/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувсь до суду із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що заочним рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було розірвано шлюб, який було зареєстровано у Палаці одруження Відділу реєстрації громадянського стану Київської міської ради народних депутатів за актовим записом № 5446 від 03.08.1967.

Рішенням Народного суду Залізничного району м. Києва від 17.01.1979 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було розірвано шлюб, який було зареєстровано у Палаці одруження Відділу реєстрації громадянського стану Київської міської ради народних депутатів за актовим записом № 5446 від 03.08.1967.

Заявник зазначив, що розірвання шлюбу було зареєстроване у Загсі Залізничого району м. Києва від 25 жовтня 1979 року за актовим записом № 812, що підтверджується свідоцтвом розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане повторно від 18.11.2014 державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського управління юстиції у м. Києві.

Таким чином, шлюбу, розірвання якого стало предметом розгляду № 369/2315/16-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області, на момент прийняття судового рішення не існувало майже 37 років.

Заявник вважав, що дана обставина є істотною, оскільки не була відома суду на момент розгляду справи, та при наявності у матеріалах справи зазначених вище судового рішення про розірвання шлюбу, що набрало законної сили та свідоцтва про розірвання шлюбу, суд однозначно прийняв би інше рішення.

ОСОБА_1 вказав, що не був присутній під час судового розгляду справи по справі № 369/2315/16-ц з поважних причин. Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року отримав по почті.

Враховуючи викладене, заявник просив скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2020 було відкрито провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

01.12.2020 року представником ОСОБА_2 подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення за нововиявленим обставинами, де зазначено, що подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованими, а тому підлягають залишенню без розгляду з підстав пропущення строку для подання такої заяви. Додатково зазначив, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в контексті вказаної справи, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність поданої заяви про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2020 у справі № 369/2315/16-ц за нововиявленими обставинами.

26.01.2021 року представником заявника адвокатом Гурневич Н.В. надіслано на адресу суду відповідь на відзив, де остання просила суд скасувати заочне рішення від 24.06.2016, провадження у справі закрити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 24.06.2016.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року було скасовано, заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 липня 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року було скасовано, справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

27.07.2022 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області дану справу було прийнято до розгляду.

У судове засідання 22.11.2022 учасники справи не з`явилися.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гурневич Наталія Валеріївна подала через канцелярію суду заяву про розгляд заяви у її відсутності. Заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримала, просила суд її задовольнити та скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, провадження у справі закрити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мінко Андрій Валентинович подав до суду заперечення щодо заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Просив суд відмовити у її задоволенні.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, проаналізувавши правові позиції учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року в силі з огляду на наступне.

Як встановлено в судому засіданні, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 5446.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

За приписами ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 вищезазначеної статті ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

За приписами п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 , нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заявник та його представник звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення від 24 червня 2016 року на підтвердження її підставності посилались як на нововиявлену обставину на наявність рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17.01.1979, яке набрало законної сили, і яким було розірвано шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Проте, як вбачається із тексту рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17.01.1979, відповідач ОСОБА_1 проти розірвання шлюбу нічого не мав, тобто останньому було відомо про наявність вищезазначеного рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17.01.1979 на час розгляду справи № 369/2315/16-ц. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості долучити вищезазначене рішення Народного суду Залізничного району м. Києва до матеріалів справи, враховуючи що він викликався в судові засідання, призначені на 05.05.2016, 24.06.2016 що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які були вручені йому особисто.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» наголосив на тому, що процедура перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження передбачає існування доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Згідно правових позицій Верховного Суду не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки нововиявленими обставинами є обставини, які є істотними та не були відомі і не могли бути відомі заявнику, то суд не може вважати наявність рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17.01.1979 нововиявленою обставиною, яка хоча і є істотною, проте була відома заявнику на час судового розгляду і не була заявлена останнім в судовому засіданні з невідомих для суду причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 429 ЦПК України, для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі.

Як вказано в постанові суду апеляційної інстанції від 14 липня 2022 року, суд першої інстанції не перевірив строки подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та передчасно розглянув заяву по суті вимог.

Так, установлений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу є присічним і поновленню не підлягає.

Згідно положень п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Судом було відкрито провадження по заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, що підтверджує те, що суд не вважає, що строки подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами були порушені. Питання порушення/не порушення строків подання заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами вирішується на стадії відкриття відповідного провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені заявником обставини могли би бути підставою для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016.

При чому, як вбачається із матеріалів справи, 31.03.2021 представник ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016.

06.10.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2022 вищезазначену ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року було скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На час постановлення даної ухвали розгляд заяви про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу не закінчений.

Під час розгляду даної заяви суд не встановлює факт порушення/ чи не порушення строків перегляду вищезазначеного заочного рішення, оскільки це буде встановлюватись в іншому судовому процесі під час розгляду такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 247, 258-260, ст. 423, п.1 ч.3 ст. 429 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас