П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року м. Київ

Справа № 759/24954/21

Провадження № 22-ц/824/4423/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року у складі судді Ул?яновської О. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року прийнято позовну заву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації залишено без руху та надано строк у десять днів для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала мотивована тим, що подаючи позовну заяву до суду, позивач не чітко зазначив її прохальну частину шляхом посилання до змісту позовних вимог, заявлених у пункті 1, чим порушив її структуру та форму відповідно до вимог статті 175 ЦПК України, у зв?язку із чим суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, оскільки вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

У грудні 2021 року на виконання вимог ухвали суду представником

ОСОБА_1 - ОСОБА_3 через засоби електронного зв?язку із накладенням електронного підпису подано заву про усунення недоліків.

Заява мотивована тим, що стаття 175 ЦПК України не передбачає такого елемента позовної заяви як «прохальна частина». Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити «зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні». Заявник зазначав, що елемент позовної заяви, а саме зміст позовних вимог, міститься у позовній заяві, та відображений відразу після найменування «позовна заява» та означений як «зміст позовних вимог».

Короткий зміст оскаржуваної ухвали

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз?яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що протягом наданого судом строку позивач недоліки не усунув, позовну заяву у відповідність до статей 175, 177 ЦПК України не привів, оскільки не виконав вимоги ухвали суду, а відтак суд зробив висновок про визнання неподаною та повернення позовної заяви, з підстав передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

30 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язкуподав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасуватиухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року та направити справу для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі) до Святошинського районного суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, щостаття 175 ЦПК України не передбачає такого елемента позовної заяви як «прохальна частина». Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити «зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні». Заявник зазначав, що елемент позовної заяви, а саме зміст позовних вимог, міститься у позовній заяві, та відображений відразу після найменування «позовна заява» та означений як «зміст позовних вимог». Висунута судом першої інстанції вимога щодо зміни структури позовної заяви, не ґрунтувалася на вимогах чинного законодавства України. Сторона позивача подала суду заяву, в якій пояснила свою правову позицію. Незважаючи на це, суд першої інстанції повернув позовну заяву, пославшись на невиконання вимог суду.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 04 січня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2022 року витребувано із Святошинського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 759/24954/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації.

20 січня 2022 року матеріали цивільної справи № 759/24954/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та спростування недостовірної інформації надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суд увід 15 лютого 2022 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року задоволено та поновлено його. Відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина друга стаття 369 ЦПК України).

А згідно пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Визнаючи неподаною та повертаючи позивачеві позовну заяву, суд зробив висновок по те, що протягом наданого судом строку позивач недоліки не усунув, позовну заяву у відповідність до статей 175, 177 ЦПК України не привів, оскільки не виконав вимоги ухвали суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Колегія суддів приймає аргументи апеляційної скарги з таких підстав.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

За правилами частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Київський апеляційний суд звертає увагу на те, що аналіз частини третьої статті 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок про те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язкової форми (шаблону) позовної заяви. Однак закон встановлює обов`язкові її реквізити.

З матеріалів справи встановлено, що звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_1 у позовній заяві у пункті 1 виклав зміст своїх заявлених позовних вимог, що відповідає правилам частини третьої статті 175 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 182 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зробив висновок про те, що подаючи позовну заяву до суду, позивач не чітко зазначив її прохальну частину шляхом посилання до змісту позовних вимог, заявлених у пункті 1, чим порушив її структуру та форму відповідно до вимог статті 175 ЦПК України.

Київський апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повернення її позивачеві.

Київський апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із зазначених підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права останньої на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції є недопустимим.

Крім того суд першої інстанції залишив поза увагою те, що із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до практики ЄСПЛ на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голднер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого

1975 року, серія A № 18, пункт 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герен проти Франції» від 29 липня 1998 року, § 37, рішення у справі Мельник проти України від 28 березня

2006 року, заява № 23436/03).

ЄСПЛ зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).

За таких обставин ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За правилами пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року скасувати, а справу № 759/24954/21 направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна