П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 559/1223/22

Провадження № 22-ц/4815/1022/22

Головуючий у суді першої інстанції: суддя Ралець Р.В.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду

Рівненської області постановлено повним текстом

поза межами судового засідання

15 червня 2022 року в м. Дубно Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач1: ОСОБА_2 ;

відповідач2: ОСОБА_3 ;

представники учасників справи:

позивача - адвокат Сідорова Ірина Анатоліївна;

за участі: представника відповідача - адвоката Рідченко Марії Володимирівни ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сідорової Ірини Анатоліївни на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,

встановив:

06 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно отримані без достатньої правової підстави грошові кошти у розмірі 579 696 грн.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції ґрунтувався вимогами п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що у провадженні суду перебуває справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме цивільна справа № 559/1072/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів (суми боргу, процентів за користування позикою та відсотків). У цій справі міськрайонним судом ухвалено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

На судове рішення представником ОСОБА_1 - адвокатом Сідорової І.А. подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність, яка полягала в порушенні норм процесуального права.

На обґрунтування скарги зазначала, що суд попередньої інстанції дійшов хибного висновку щодо тотожності пред`явленого її довірителькою позову до позову в цивільній справі 559/1072/19. Так, хоча склад сторін і збігається, проте матеріально-правові вимоги є різними. У справі № 559/1072/19 предметом спору є стягнення суми боргу, процентів за користування позикою та відсотків з відповідним правовим обґрунтуванням, а саме § 1 "Позика" Глави 71 Цивільного кодексу України. Тоді як у цій справі матеріально-правові вимоги ґрунтуються на положеннях Глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави". Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 366/2099/17, закриття провадження у справі в цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З наведених мотивів просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду, що постановляв ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Як видно з матеріалів справи, у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області перебуває справа № 559/1072/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів (суми боргу, процентів за користування позикою та відсотків).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Проте у цій справі хоча й пред`явлено позов до тих же осіб, тобто склад учасників справи є тим самим, однак предмет не є тотожним, що унеможливлює застосування п. 3 ч.1 ст. 186 ЦПК України

Так, відповідно до вказаної процесуальної норми, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Для застосування цієї підстави при відмові у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - цивільно-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визнаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Про це правильно зазначає заявник, що, зокрема, установлено й правовими позиціями Верховного Суду (постанови від 22 травня 2019 року в справі № 640/7778/18; від 15 грудня 2021 року в справі № 758/6543/20; від 20 жовтня 2021 року в справі № 201/13459/19; від 25 листопада 2020 року в справі №333/3531/18; від 22 квітня 2021 року в справі №758/6523/20).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до п.п. 4 ст. 379 ЦПК України є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з положеннями статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сідорової Ірини Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено: 09.08.2022

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків