печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року Печерський районний суд міста Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретар судового засідання Музика В. П.

справа №761/39142/19-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення коштів, -

представник позивача - адвокат Ладан Л. Є.

представник відповідача - адвокат Литвин А. В.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказним позовом, в якому просить стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філії - Головне управління по місту Києву та Київській області на свою користь грошові кошти у розмірі 13 706, 99 грн, 3 % річних у розмірі 1 233, 63 грн та судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності №872 від 10 грудня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л. О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно із Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 05 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського управління юстиції у м. Києві, є пережившою дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом №884 від 10 грудня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О. посвідчено, що на підставі статті 126 Цивільного кодексу України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1941 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є:

1. його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - на 1/2 частки майна;

2. його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - на 1/2 частки майна.

Зазначає, що спадщина, на яку в указаній частині, видано свідоцтво складається з 1/2 (однієї другої) частин грошових вкладів та сум нарахованих відсотків по них, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» Філії - Головне управління по місту Києва та Київській області на рахунках № НОМЕР_4 - залишок 60, 75 грн, відкритий 12.12.2014 року, № НОМЕР_5 - залишок 54 767, 22 грн, відкритий 14.06.2016 року.

Вважає, що позивач мала б отримати 3/4 частини вкладів у сумі 41 120, 98 грн, однак отримала від відповідача спадщину лише в сумі 27 413, 98 грн, тобто 1/2 частину майна. Оскільки ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовив у виплаті решти суми коштів, заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 706, 99 грн, які підлягають стягненню із останнього, з врахуванням 3 % річних, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2020 року вказану справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 13).

Спори про підсудність між судами не допускаються згідно ст. 32 ЦПК України. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2020 року прийнято справу до провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву (а. с. 23).

Копію ухвали від 28.04.2020 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками (а.с. 24).

До суду повернулось рекомендоване повідомлення, відповідно до якого відповідач отримав ухвалу від 28.04.2020 року - 30.06.2020 року (а.с. 25).

Відповідно рекомендованого повідомлення позивач отримав ухвалу від 24.04.2020 року - 07.07.2020 року (а.с. 26).

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

За п. 1-2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи.

03.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача АТ «Державний ощадний банк України», у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що вказана позовна заява є необґрунтованою, оскільки відповідач в повному обсязі виконав свої зобов?язання перед спадкоємцями, а позивач обрала не належний спосіб захисту свої прав. Так, у січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Ощадбанк», як спадкоємець майна ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, з вимогою про отримання коштів за договором, внаслідок чого 09.01.2018 року банком було повернуто йому грошові кошти у сумі 27 383, 61 грн за договором №9726, та 30, 37 грн за договором №6878. Вказує, що 14.02.2019 року банком було також повернуто позивачу, як спадкоємцю майна ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 27 383, 61 грн за договором №9726, та 30, 37 грн за договором №6878. Також просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (а.с. 32-36).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 . Зобов`язано позивача ОСОБА_1 направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 копію позовної заяви з додатками, встановлено третій особі строк на подання пояснень щодо позову, у яких викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення позову, протягом десяти днів із дня отримання копії позовної заяви з додатками (а.с. 37).

Копію ухвали 03.08.2020 року направлено на адреси сторін. На адресу суду повернувся конверт з копією ухвали, направлений на адресу третьої особи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 44).

30.11.2022 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 13 706, 99 грн, 3 % річних у розмірі 1 233, 63 грн та судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 10 грудня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л. О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно із Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 05 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського управління юстиції у м. Києві, є пережившою дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом №884 від 10 грудня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О. посвідчено, що на підставі статті 126 Цивільного кодексу України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1941 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є:

1. його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - на 1/2 частки майна;

2. його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - на 1/2 частки майна.

Спадщина, на яку в указаній частині, видано свідоцтво складається з 1/2 (однієї другої) частин грошових вкладів та сум нарахованих відсотків по них, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» Філії - Головне управління по місту Києва та Київській області АТ «Ощадбанк»:

У ТВБВ №10026/0197 (колишнє ТВБВ №3715/02337) на рахунках № НОМЕР_4 - залишок 60, 75 грн, відкритий 12.12.2014 року; № НОМЕР_5 - залишок 54 767, 22 грн, відкритий 14.06.2016 року (а.с. 8).

Також судом втановлено, що відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 27 383, 61 грн були повернуті 09.01.2018 року ОСОБА_2 та в сумі 27 383, 61 грн були повернуті 14.02.2019 року ОСОБА_1 (а.с. 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Згідно зі ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього кодексу.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Тобто сторонами правовідносин за договором банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор). Оскільки зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не пов`язане з особою вкладника, у зв`язку зі смертю вкладника (кредитора) таке зобов`язання не припиняється. До спадкоємців вкладника переходить право на вклад у банку та проценти, нараховані на суму вкладу до дня фактичного повернення коштів.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (ст. 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ст. 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною 2 ст. 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, банківський вклад є повернутим у день його фактичного повернення, а не в день формального перерахування на рахунок вкладника, з якого кошти неможливо отримати.

У разі, якщо договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, то після здійснення зазначеної операції правовідносини сторін трансформуються у правовідносини банківського рахунку відповідно до положень частини третьої ст. 1058 ЦК України.

Така трансформація означає, що вкладник має право отримати готівкою повернуті банком на поточний рахунок кошти за вкладом, але до правовідносин між ними вже не можуть застосовуватись положення договору строкового банківського вкладу у зв`язку з тим, що строк його дії закінчився.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (стаття 1066 ЦК України).

Крім того, такої ж правової позиції дотримувався і Верховний Суд України. Зокрема, у Постанові від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13 зазначено, що згідно зі статтями 526, 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таку ж правову позицію Верховний Суд України висловив у різні періоди, зокрема у Постановах від 4 вересня 2013 року у справі № 6-67цс13, від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13, від 28 січня 2015 року у справі № 6-247цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-544цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилась спадщина з 1/2 (однієї другої) частин грошових вкладів та сум нарахованих відсотків по них, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» Філії - Головне управління по місту Києва та Київській області на рахунках № НОМЕР_4 - залишок 60, 75 грн, відкритий 12.12.2014 року, № НОМЕР_5 - залишок 54 767, 22 грн, відкритий 14.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №884.

При цьому відповідно до свідоцтва про право власності №872 від 10 грудня 2017 року ОСОБА_1 належить 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності подружжя, а саме 1/2 частин грошових вкладів та сум нарахованих відсотків по них, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» Філії - Головне управління по місту Києва та Київській області на рахунках № НОМЕР_4 - залишок 60, 75 грн, відкритий 12.12.2014 року, № НОМЕР_5 - залишок 54 767, 22 грн, відкритий 14.06.2016 року,

Так, згідно вищезазначеного, суд приходить до ОСОБА_1 належить 3/4 частини вказних вкладів у загальній сумі 41 120, 98 грн.

Разом з цим, суд не бере до уваги посилання відповідача, що ним в повному обсязі виконанв свої зобов?язання перед спадкоємцями, а позивач обрала не належний спосіб захисту свої прав, оскільки це не відповідає дійсності та не знайшло свого підтвердження матеріалами справи. Факт що відповідач повернув грошові кошти у повному обсязі спадкоємцям, не підтверджується доданими відповідачем доказами, ґрунтується лише на припущеннях відповідача. А посилання на те, що відповідач виплатив у рівних частках ОСОБА_1 на ОСОБА_2 кошти за договорами №9726 та №6878 свідчать лише про неналежне виконання відповідачем своїх обов?язків, адже відповідно до свідоцтва про право на спадщину спадшина скаладється з 1/2 (однієї другої) частин грошових вкладів та сум нарахованих відсотків по них, а отже відповідач повинен був повернути ОСОБА_2 лише 1/4 вказаних коштів.

При цьому сторонами не заперечується та обставина, що банком було виплачено позивачу успадковані кошти у сумі 27 413, 98 грн.

З урахуванням зазначеного вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що сума коштів виплачена банком не у повному обсязі, а, отже, вказані кошти у розмірі 13 706, 99 грн підлягають стягненню із відповідача.

Щодо стягнення трьох відсотків річних, нарахованих у зв`язку із не виплатою на вимогу позивача грошових коштів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Після розірвання договорів банківського вкладу банк не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі ст. 625 ЦК України, частиною другою якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічною є правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року по справі №320/5115/17.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тому, з відповідача на користь позивача у межах позовних вимог підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 1 233, 63 грн.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв?яку із задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 509, 524, 526, 533-535, 608, 625, 1058, 1060, 1061, 1070, 1219 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 13 706, 99 грн, 3 % річних у розмірі 1 233, 63 грн.

Стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», адреса: вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, 01001, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Г. О. Матійчук