Справа № 215/6610/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Бисовій В.А.

згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2021 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його 29.10.2021 р.. В обґрунтування позову зазначив, що він в період з 21.08.1985 р. по 24.05.2011 р. працював у відповідача помічником, а потім машиністом локомотиву (тепловозу) на вивезенні руди, породи з кар`єру, а також концентрату та обкотишів. 15.03.2011 р. у нього виявлено два професійних захворювання: вібраційна хвороба та нейросенсорна приглухуватість. В акті від 07.04.2011 р. розслідування причин виникнення професійних захворювань зазначено, що вони виникли внаслідок вібрації та шуму, що перевищували ГДК. Висновком МСЕК від 11.05.2011 р. йому встановлено первинно 3 групу інвалідності та 45% втрати професійної працездатності: 40% - по вібраційній хворобі; 5% - по туговухості. Після декількох переоглядів, висновком МСЕК від 27.04.2020 р. йому було встановлено 45% втрати професійної працездатності безстроково та підтверджено 3 групу інвалідності. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями він протягом тривалого часу фізично та морально страждає, змушений змінити звичайний уклад життя, постійно звертатись в лікувальні установи. Моральну шкоду він оцінює у 200000 грн..

Представник відповідача 28.12.2021 р. надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач працював на підприємстві відповідача помічником машиніста та машиністом локомотиву (тепловозу) на вивезенні руди, породи з карєру управління залізничного транспорту комбінату у період з 21.08.1985 р. по 24.05.2011 р.. Під час прийняття на роботу та щорічно протягом всього періоду роботи на підприємстві, позивач проходив медичні огляди за якими був визнаний придатним до роботи за своєю професією в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. За роботу в шкідливих умовах праці відповідач надавав позивачу передбачені чинним законодавством та колективним договором підприємства гарантії і компенсації у вигляді оплати праці в підвищеному розмірі, додаткових відпусток, профілактичного харчування та інших соціально-побутових пільг і переваг. Причиною виникнення професійного захворювання є не тільки наявність шкідливих виробничих факторів на робочому місці, але й тривалість роботи працівника в умовах їх впливу. В акті ф.П-4, зазначено, що причиною профзахворювання у позивача є стаж роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: - вібрації 16 років 6 місяців; - шуму 9 років 3 місяці. Отже, саме така тривала робота в шкідливих умовах праці призвела до значного ушкодження здоров`я позивача. Вказане свідчить про те, що існує причинно-наслідковий зв`язок між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці. Позивачем не доведено характер і обсяг своїх моральних, фізичних чи душевних страждань. Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

20.03.2021 р. представник відповідача надав клопотання в якому прохав відкласти розгляд справи на іншу дату, а саме після припинення воєнного стану, мотивуючи тим, що він перешкоджає йому прибути до суду для участі в судовому засіданні. При цьому, будь-яких заяв про розгляд справи з повідомленням, викликом або в порядку загального провадження не надавав. Таким чином клопотання не підлягає задоволенню, а розгляд справи відкладенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з 21.08.1985 р. по 15.12.1989 р. помічником машиніста та машиністом локомотиву (тепловозу) на вивезенні руди, породи з кар`єру, з 25.08.1987 р. по 15.12.1989 р. машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи кар`єру,, з 15.12.1989 р. по 01.08.2003 р. машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні концентрату та обкотишів, з 01.08.2003 р. по 24.05.2011 р. машиністом локомотива (тепловоза) (а.с. 10-12). Працюючи у відповідача протягом тривалого часу, в умовах впливу шкідливих факторів, а саме: - вібрації 16 років 6 місяців; - шуму 9 років 3 місяці, позивач отримав професійні захворювання. Висновком МСЕК від 11.05.2011 р. йому встановлено первісно 3 групу інвалідності та 45% втрати професійної працездатності: 40% - по вібраційній хворобі; 5% - по туговухості. Після декількох переоглядів, висновком МСЕК від 27.04.2020 р. йому було встановлено 45% втрати професійної працездатності безстроково та підтверджено 3 гпупу інвалідності(а.с. 14-19).

Із п. 14 дослідженого Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 07.04.2011 р. слідує, що позивачу встановлено діагнози:

1) вібраційна хвороба другої стадії з церебральним периферичним ангіодистонічним синдромом, в сполученні з полірадикулонейропатією на попереково-крижовому та шийному рівнях, вираженим порушенням біомеханіки хребта, нейродистрофічним синдромом к вигляді двобічного плечелопаткового періартрозу ПФ другого ступеню, деф.артрозу ліктьових ПФ першого ступеню та колінних суглобів ПФ першого-другого ступеню, трофічними розладами кистей;

2) нейросенсорна приглухуватість першого (з легким зниженням слуху (а.с. 10-12).

Як вбачається з п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 07.04.2011 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є стаж роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів є: - вібрація транспортно-технологічна : еквівалентний рівень 106 дБ при ГДР 101, 105 дБ; - еквівалентний рівень шуму 83 дБА при ГДР 80 дБА (а.с. 12).

Із п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання слідує, що працюючи з 21.08.1985 р. по 25.08.1987 р. помічником машиніста локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи кар`єру, з 25.08.1987 р. по 15.12.1989 р. машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи кар`єру,, з 15.12.1989 р. по 01.08.2003 р. машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні концентрату та обкотишів, з 01.08.2003 р. по 01.02.2010 р. машиністом локомотива (тепловоза), з 01.02.2010 р. по теперішній час, виконував роботи по розвантаженню вагонів, причепленню, відчепленню вагонів під час маневрової роботи, керуванню локомотивом, випробуванню гальм, спостереженню за сигналами, станом поїзду та колії, габаритами, положенням стрілочних переводів та іншими показниками контрольно-вимірювальних приладів. При русі навантаженого і порожнього рухомого складу, із-за взаємодії екіпажної частини рухомого складу та верхньої будови колії, що має осідання та перекоси в плані та профілі, на робочому місці виникає вібрація та шум, що перевищує ГДР. Джерелом їх також були працюючий двигун, компресори та інші механізми локомотива. (а.с. 11).

У п. 19 акту розслідування та акту про узгоджену редакцію п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, вказано, що встановити посадових осіб, винних у виникненні зазначеного професійного захворювання не представляється можливим тому, що Комбінат було спроектовано за технологією, яка передбачала використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівника. Проект пройшов державну експертизу на відповідність діючим нормативним актам з питань охорони праці (а.с. 12, 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України, передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання, складеного 07.04.2011 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є те, що в процесі роботи позивач підпадав під вплив шкідливих факторів: - вібрація транспортно-технологічна: еквівалентний рівень 106 дБ при ГДР 101, 105 дБ; - еквівалентний рівень шуму 83 дБА при ГДР 80 дБА.

Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 45 % втрати працездатності, третю групу інвалідності, роботу в шкідливих умовах у відповідача протягом тривалого часу, а саме: - вібрації 16 років 6 місяців; - шуму 9 років 3 місяці, а також характер захворювань, пов`язаних із спричиненням профзахворюваннями фізичних і моральних страждань позивачу, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування з боку відповідача моральної шкоди, так як факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний. Вінзмушений змінити звичний спосіб життя постійно лікуватися. Всі ці обставини дуже ускладнюють його життя, створюючи почуття пригніченості, психологічного дискомфорту, що призводить до моральних страждань та переживань, значним чином змінили порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя.

Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, що позивач просить стягнути, період часу роботи у відповідача в шкідливих умовах необґрунтовано завищений. Тому вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховуючи роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та глибину його фізичних, душевних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін його життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості потрібно стягнути з відповідача 160000 грн. за встановлені 45 % втрати професійної працездатності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати 2270 грн. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237 -1, КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» (яке розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, 50079, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 160000 (сто шістдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 2270 грн..

Рішенняможе бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 04.05.2022 р..

Суддя: