Ухвала

21 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 211/3649/17

провадження № 61-9681ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: запропоновано заявниці сплатити судовий збір за подання касаційної скарги; зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судових рішень, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

14 листопада 2022 року від заявниці на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: заява про усунення недоліків касаційної скарги; квитанція про сплату судового збору; уточнена редакція касаційної скарги.

Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.

В уточненій редакції касаційної скарги як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Зокрема, заявниця у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 335/8252/14-ц, від 24 жовтня 2018 року № 306/1473/16-ц, від 09 грудня 2019 року у справі № 552/2526/16-ц, від 21 грудня 2020 року у справі № 354/914/13-ц, від 19 січня 2021 року у справі № 754/15344/18, від 01 лютого 2021 року у справі № 442/2196/19.

В уточненій редакції касаційної скарги (принаймні, так суд розуміє зміст абзацу 2 сторінки 1 уточненої редакції касаційної скарги) як на підставу оскарження судових рішень заявниця посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях відсутні висновки Верховного Суду, наведені у перелічених вище постановах.

Таке обґрунтування не відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України щодо підстав касаційного оскарження, оскільки вказана підстава оскарження судових рішень передбачає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права саме у подібних правовідносинах, а не у рішеннях судів попередніх інстанцій, про перегляд яких подано касаційну скаргу.

Оскільки заявниця, зазначаючи в уточненій редакції касаційної скарги підставу касаційного оскарження судових рішень - відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, не наводить її належного обґрунтування, Верховний Суд вважає за можливе дійти висновку про відсутність посилання в уточненій редакції касаційної скарги на підставу оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи те, що заявницею усунуто недоліки касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підставу оскарження судового рішення, а саме, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної справи.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування домоволодіння.

Витребувати з Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області матеріали зазначеної цивільної справи № 211/3649/17.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний