Провадження № 2/522/1502/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л. В.

за участі секретаря судового засідання - Кулябко О.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про зміну порядку участі у вихованні та спілкування батька з малолітньою дитиною,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2020 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про зміну порядку участі у вихованні та спілкування батька з малолітньою дитиною, у якому позивач просив:

-змінити порядок участі у вихованні та спілкуванні із сином, встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 р. у справі №522/17680/18, на такий: кожних неділі та понеділка з 10.00 год. неділі до 18.00 год. понеділка за місцем проживання батька, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, рідних з боку батька та інше, враховуючі погодні умови, турбуючись про стан його здоров`я та не порушуючи при цьому режиму дня дитини; спілкування з сином у день його народження та під час ОСОБА_4 та Новорічних свят, відпочинок та оздоровлення за кордоном в липні та грудні протягом 15 календарних днів, для чого ОСОБА_2 повинна за 7 днів до 1 липня та 1 грудня кожного року надати ОСОБА_3 нотаріально посвідчену заяву про надання дозволу на виїзд дитини з батьком за кордон. ОСОБА_2 зобов`язана кожної неділі 10.00 год. вивести дитину у двір за місцем проживання та передати батьку;

-зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати батьку у спілкуванні з сином, ОСОБА_5 , та його вихованні, не налаштовувати сина проти батька. Повідомляти про зміну місця проживання дитини впродовж 24 годин після переїзду, повідомляти батька про стан здоров`я дитини;

-стягнути судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому 05.06.2014 р. шлюбі, який за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2020 р. у справі №522/190/19 розірвано. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та наразі проживає разом з відповідачкою. Він проживає окремо, сплачує аліменти, з відповідачкою склалися неприязні стосунки, не спілкуються, між ними виник спір з приводу участі батька у вихованні дитини. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 р. у справі №522/17680/18 визначено спосіб участі батька у вихованні сина шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 11.00 год. у присутності матері; у дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків. Вказане рішення суду відповідачка не виконувала, перешкоджала зустрічам і спілкуванню батька з дитиною. Не маючи ніякої можливості домовитися з відповідачкою про місце і порядок виконання нею рішення, ним отримано виконавчий лист, який він звернув до примусового виконання. Відповідачка, маючи можливість виконувати рішення суду, ухилялася від його виконання, внаслідок чого державним виконавцем виносилися постанови про накладення на неї штрафу. В подальшому, у зв`язку із тим, що рішення не може бути виконано без участі відповідачки, державним виконавцем надіслано заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована в ЄРДР №0000022 від 02.01.2020 р. Досудовим розслідуванням встановлено систематичне вчинення відповідачкою перешкод у зустрічах та спілкуванні батька з сином. У Приморському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальна справа №522/13067/20 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України. На теперішній час, після надіслання обвинувального акту до суду, відповідачка дозволила йому бачити сина, але тільки на її умовах, так як відповідачці здається зручним, нав`язуючи йому місце, умови спілкування, тощо. У зв`язку із зміною обставин, а саме, що дитина підросла, під час спілкування в них із сином виник психологічний зв`язок, змінився спосіб життя дитини та дозвілля, при зустрічах мати дитини перешкоджає їх з сином спілкування, виникла потреба змінити порядок участі у вихованні та спілкуванні із сином, встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 р. у справі №522/17680/18.

Матеріали позову суддя отримала 09.12.2020 року.

До суду 22.12.2020 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 04.04.2003 року за адресою: АДРЕСА_1 . В судовому засіданні встановлено. Що фактично відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 28.12.2020 року по справі було відкрито провадження в загальному позовному провадженні та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 02.03.2021 року.

25.01.2021 року і 17.02.2021 року представником позивача до суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

01.03.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Приймачук С.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовити. Вказав, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач наводить інформацію, яка частково не відповідає дійсності, є виключно припущеннями, оскільки не можуть бути підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідачка впевнена, що викладення обґрунтування позовних вимог у такому вигляді направлено виключно на створення у суду хибного уявлення про особу відповідачки та її поведінку та навпаки, позивач намагається створити у суду позитивне уявлення про нього самого, начебто люблячого батька та його безуспішні намагання зустрітися з сином. Вказав, що з дня ухвалення рішення про визначення способу участі батька у вихованні дитини, позивач скористався своїм правом лише 5 разів. Відповідачка постійно надсилала позивачу на телефон смс-повідомлення з пропозиціями зустрітися із сином, як у дні та часи призначенні рішенням суду, так і у інші дні. Пропонувала сходити разом до зоопарку, прогулятися у парку, відвідати тренування сина на футбольній секції, проте позивач або не відповідав на повідомлення або відмовлялася в зв`язку з зайнятістю. Звертав увагу, що батько не цікавиться життям свого сина, питання його забезпечення в одязі, взутті, їжі його не цікавлять, тощо.

Разом із позовом позивачем було подано клопотання про витребування доказів.

Також клопотання про витребування доказів було подано представником відповідача 01.03.2021 року.

У підготовчому засіданні 02.03.2021 року представник позивача та позивач просили клопотання про витребування доказів задовольнити, представник відповідача, відповідачка та представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР проти задоволення клопотання не заперечували.

Представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР зазначила, що заява ОСОБА_3 про надання висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР щодо можливості зміни порядку участі у вихованні та спілкуванні з його малолітньою дитиною, встановлений Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.01.2019 року у справі №522/17680/18 третьою особою отримана, але, у зв`язку з тим, що збором пакету необхідних документів займається Служба у справах дітей ОМР, якою пакет документів не переданий до Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, надати на цей час висновок не вбачається можливим.

У підготовчому засіданні представник відповідача п.2 прохальної частини клопотання просив не розглядати.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року витребувано докази по справі, а саме:

- від Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо зміни порядку участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_3 з його малолітньою дитиною ОСОБА_5 , встановлений Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 року у справі №522/17680/18.

- від Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України громадянином України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 2019-2020 років.

Розгляд справи відкладено на 26.04.2021 року.

09.03.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справ.

18.03.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому вказав, що відповідачка систематично не виконує рішення суду від 14.01.2019 р., що підтверджено постановою Одеського апеляційного суду від 01.10.2019 р. у справі №522/17680/18. Відповідачка, маючи можливість виконати рішення суду, ухилялася від його виконання, перешкоджаючи зустрічам батька з дитиною, наслідком чого стало притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності. Побачитися із сином вдалося через два роки, тільки після того, як обвинувальний акт за обвинуваченням відповідачки був направлений до суду. Проте вказані зустрічі були дискримінаційні відносно батька, виключно на умовах відповідачки, вона нав`язувала місце, умови спілкування та коло осіб у присутності яких здійснювались побачення. Відповідачка та її мати постійно перешкоджали батьку вільно спілкуватися із сином. ОСОБА_3 є громадянином України та має постійне місце проживання у Одеській області.

22.03.2021 року від Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду від 09.03.2021 року надійшла інформація щодо перетинання кордону ОСОБА_3

29.03.2021 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовче засідання призначене на 26.04.2021 року з`явилися представник позивача - Мажеру І.О. та представник органу опіки та піклування ПРА ОМР - Давиденко Л.В., відповідачка та її представник не з`явилися, на електронну адресу суду надали клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 14.06.2021 року.

26.04.2021 року, 31.05.2021 року, 03.06.2021 року, 14.06.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 14.06.2021 року були присутні представник позивача - Мажеру І.О. , представник відповідачки - Приймачук С.І. , представник третьої особи - Островська Л.Л.

Представник позивача у підготовчому засіданні клопотання про долучення доказів підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідачки у підготовчому засіданні заперечував проти клопотань про долучення висновків експертів від 21.04.2021 року, від 08.04.2019 року та від 29.01.2021 року, щодо долучення до матеріалів справи акту обстеження та розрахунку заборгованості не заперечував.

Представник третьої особи щодо клопотань представника позивача не заперечувала.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача та приєднав до матеріалів справи копію висновку експертів №17/19 комісійної психологічної експертизи від 08.04.2019 року, копію висновку фахівця КНП «ООМЦПЗ» ОМР від 21.04.21 року №1012 щодо психологічного дослідження ОСОБА_5 , 25.01.2018 року, та зобов`язано представника позивача надати докази щодо наявності оригіналу. Задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи копію акту обстеження умов проживання від 28.05.2021 року та копію розрахунку зі сплати аліментів станом на 01.06.2021 року. Також задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи копію висновку експерта №20-3898 від 29.01.2021 року.

Розгляд справи відкладено на 12.07.2021 у зв`язку з відсутністю висновку Органу опіки та піклування ПРА ОМР.

18.06.2021 року від ПРА ОМР та 22.06.2021 року від Служби у справах дітей ОМР на адресу суду надійшли листи про відсутність висновку Служби у справах дітей ОМР.

18.06.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

30.06.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 12.07.2021 року були присутні представник позивача - Мажеру І.О. , представник відповідачки - Приймачук С.І. , представник третьої особи - Островська Л.Л.

Представник позивача у підготовчому засіданні клопотання про долучення доказів підтримав, просив його задовольнити. Також заявив клопотання про витребування доказів.

Представник відповідачки проти залучення до матеріалів справи копії відповіді ГУНП в Одеській області від 18.06.2021 року заперечував, проти задоволення клопотання про витребування доказів не заперечував.

Представник третьої особи проти клопотання представника позивача про долучення доказів та витребування доказів не заперечувала.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача та долучив до матеріалів справи відповідь ГУНП в Одеській області від 18.06.2021 року.

Розгляд справи відкладено на 30.08.2021 року, у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування та служби у справах дітей ОМР та з метою витребування доказів з КНП «ООМЦПЗ».

Ухвалою суду від 12.07.2021 року витребувано у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» належним чином завірену копію Висновку фахівця комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 21.04.2021 року за №1012 за даними психологічного дослідження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та відомості щодо підстав надання висновку.

26.08.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

26.08.2021 року з КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» на адресу суду на виконання ухвали суду від 12.07.2021 року надійшов оригінал висновку експерта від 21.04.2021 року №1012.

30.08.2021 року з ПРА ОМР на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування від 30.08.2021 року №01-11/1423/1вих.

30.08.2021 року на адресу суду від відповідачки надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

30.08.2021 року на адресу суду від відповідачки надійшла заява про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 30.08.2021 року були присутні ОСОБА_3 , представники позивача - Мажеру І.О. та Томашевський Р.М. , ОСОБА_2 та представник відповідачки - ОСОБА_10 , представник третьої особи на електронну адресу суду надала заява, в якій просила справу розглядати за відсутністю представника органу опіки та піклування ПРА ОМР, при розгляді справи просила врахувати висновок органу опіки та піклування.

У підготовчому засіданні представник Мажеру І.О. клопотання про долучення доказів підтримала, просила долучити до матеріалів справи копію протоколу допиту в якості свідка психолога. Проти клопотання представника відповідачки про витребування доказів заперечував.

Представник Томашевський Р.М. та іфдповідач ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримали, просили його задовольнити. Проти клопотання представника відповідачки про витребування доказів заперечували.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 заперечував проти залучення доказів заперечував, просив надати час для ознайомлення з висновком. Також надав суду клопотання про витребування доказів та клопотання про долучення доказів. Наполягав на їх задоволенні.

ОСОБА_2 підтримала клопотання представника, наполягала на його задоволенні.

Розгляд справи відкладено на 04.10.2021 року.

Ухвалою суду від 30.08.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів із Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та Державної прикордонної служби України - відмовлено.

06.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

15.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення проти висновку органу опіки та піклування №01-11/1423/1 від 30.08.2021 року, в якому сторона позивача не погоджується з висновком, позовні вимоги ОСОБА_3 просив задовольнити в повному обсязі.

Також, 15.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про виклик свідків та 28.09.2021 року про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовче засідання призначене на 04.10.2021 року з`явилися ОСОБА_2 та представник ОСОБА_10 ; ОСОБА_3 та його представники у підготовче засідання не з`явилися, на електронну адресу суду надали заяви про відкладення, представник третьої особи надала суду заяву щодо розгляду справи за відсутністю представника органу опіки та піклування ПРА ОМР, розгляд справи відкладено на 08.11.2021 року.

У підготовчому засіданні 08.11.2021 року були присутні ОСОБА_3 , представники позивача - Мажеру І.О. та Томашевський Р.М.

ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, представник Приймачук С.І. на електронну адресу суду надав заяву про відкладення.

Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява щодо розгляду справи за відсутністю представника органу опіки та піклування ПРА ОМР.

Суд протокольною ухвалою визнав причини неявки відповідачки та її представників неповажними, та враховуючи тривалість підготовчого засідання, наявність також у відповідачки іншого представника, який також не повідомив причини ннявки, відмовив адвокату Приймачук С.І. у задоволенні клопотання про відкладення, при цьому суд також враховує відсутність заяв про проведення засідання в режимі ВКЗ.

Представник Томашевський Р.М. просив приєднати до матеріалів справи запереченея проти висновку, також просив задовольнити клопотання про виклик свідків та долучення доказів до матеріалів справи.

ОСОБА_3 та представник Мажеру І.О. клопотання про долучення доказів підтримали, просили задовольнити.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача та викликав в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , долучив до матеріалів справи докази надані до суду 06.09.2021 року адвокатом Мажеру І.О., заперечення на висновок органу опіки та піклування від адвоката Томашевського Р.М. від 15.09.2021 року та докази подані до суду 28.09.2021 року копії характеристик.

У підготовчому засіданні ОСОБА_3 та представники Мажеру І.О. та Томашевський Р.М. позов підтримали, просили задовольнити. Також просили закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 14.12.2021 р.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року визнано заяву представника відповідача адвоката Приймачук С.І. про відвід головуючої судді Домусчі Л.В. необґрунтованою, провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід, заяву передано до канцелярії суду для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В.

09.12.2021 року через канцелярію суду відповідачкою подано письмові пояснення.

Судове засідання призначене на 14.12.2021 року відкладено на 08.02.2022 року у зв`язку із перебуванням головуючого у службовому відрядженні. У призначений час до зали судового засідання з`явився ОСОБА_3 , його представник Томашевський Р.М. , ОСОБА_2 та її представник Приймачук С.І .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року (суддя Абухін Р.Д.) відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Приймачука С.І. про відвід судді Домусчі Л.В.

07.02.2022 року представником позивача через канцелярію суду подано заперечення щодо прийняття до розгляду пояснень ОСОБА_2 від 07.12.2021 р.

03.02.2022 року відповідачкою через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів.

В судове засідання 08.02.2022 року з`явилися представники позивача адвокати Мажеру І.О., Томашевський Р.М., відповідачка ОСОБА_2 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Відповідачка в судовому засіданні просила долучити до матеріалів справи її письмові пояснення від 09.12.2021 р.,

Представник відповідачки вказав, що вони не були обізнані про закриття підготовчого провадження у справі, оскільки він зламав ногу. Це фактично перше судове засідання. Пояснення відповідачки від 09.12.2021 р. є фактично поясненнями до висновку органу опіки та піклування, а відтак, просив їх долучити.

Представник позивача адвокат Томашевський Р.М. вказав, що це фактично нові докази та вони мають бути повернені. Вказане є зловживанням правами з метою затягування розгляду справи. Відповідачкою пропущено строк на подання доказів, перешкод для їх вчасного подання не було. Крім того, клопотання про поновлення строку на подання вказаних доказів відсутнє.

Представник позивача адвокат Мажеру І.О. підтримав викладену позицію іншого адвоката позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив враховуючи, що нормами ЦПК передбачено висловлювання позиції відповідача щодо суті позову у вигляді відзиву, враховуючи, що сторони по суті справи ще не надавали свої усні пояснення в судовому засіданні, повернути пояснення відповідачці. Задовольнити клопотання відповідачки та поновити строк на подання доказів, виходячи з того, що документи датовані за 2022 рік та відмовити у приєднанні цих доказів, оскільки диск не надіслано іншій стороні, а інші докази таблиці ні ким не підписані. Враховує, що в матеріалах справи наявний відзив.

Представником відповідачки заявлено клопотання про оголошення порядку розгляду справи. Після чого просив змінити порядок та розпочати з заслуховування пояснень сторін, дослідження доказів, потім допит свідків.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив згідно ст. 222 ЦПК України задовольнити клопотання представника відповідача та змінити порядок дослідження доказів, спочатку заслухати вступні слова сторін, дослідити докази, допитати свідків.

Представник позивача адвокат Мажеру І.О. пояснила, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 2014 року, потім у позивача із тещею виник конфлікт та він вимушений був залишити сім`ю. 11.02.2020 року шлюб було розірвано. Позивач та відповідачка разом прожили 4 роки за кордоном. Але потім до них приїхала мати відповідачки, почали відбуватися конфлікти та родина розпалася. З 25.05.2018 р. позивач намагався зустрітися із відповідачкою, однак вона його заблокувала в телефоні. 26.08.2018 року відбулося засідання органу опіки, де відповідачка сказала, що батько начебто страждає на наркоманію, а його батьки на алкоголізм. Вказане було для всіх несподіванкою, та опікою прийнято рішення про часи зустрічі батька з дитиною у присутності матері. Позивач з родичами намагалися виконати рішення органу опіки та приходили до відповідачки, але остання жодного разу не вийшла та заборонили їх впускати та отримувати будь-яку кореспонденцію. Внаслідок чого, вони змушені були звернутися до суду. За судовим рішенням встановлено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Позивач намагався зустрітися з дитиною, однак, з відповідачкою відсутня будь-яка комунікація, вона його усюди заблокувала, з`їхала з відомої йому адреси, сховала дитину. Позивач звернувся до виконавчої служби, державний виконавець за не виконання відповідачкою рішення суду звернувся із заявою про притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності, обвинувальний акт знаходиться на розгляді у суді. Після цього, відповідачка змінила адвоката та адвокати змогли домовитися задля налагодження спілкування. Відповідачка не надавала позивачу можливості спілкуватися з дитиною, батьки люблять сина, однак мати веде в суді себе агресивно. Батьки мають рівні права щодо дитини. Мати не дає реальну можливості батьку спілкуватися з сином, відповідачка не розуміє, що таким чином вона порушує права дитини. Є висновок психологічної експертизи, з якого видно, що наявне психічне насильство, дитина морально страждає. Батько проживає у приватному будинку у Савіньйоні , де створені всі умови для проживання дитини, її гармонійного розвитку, зона для його відпочинку, тощо. Просив змінити порядок спілкування з дитиною, визначений рішенням суду від 14.01.2019 р.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 23.03.2022 року.

В судове засідання 23.03.2022 року сторони не з`явилися, від представника позивача адвоката Мажеру І.О. електронною поштою надійшла заява про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 12.05.2022 року.

В судове засідання 12.05.2022 року з`явилися представник позивача Томашевський Р.М. , відповідачка ОСОБА_16 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Відповідачка в судовому засіданні заявила клопотання про поновлення строку на подачу та прийняття доказів, довідки з місця роботи з аспірантури, оскільки вона їх отримала до війни, та раніше про них не могла знати. Вказане клопотання підтримано представником відповідачки.

Представник позивача не заперечував проти долучення доказів, оскільки це фактично є актуалізацією довідок, наданих раніше.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив задовольнити клопотання відповідачки. Поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи довідки від 17.03.2022 р. та 16.02.2022 р.

Представник позивача адвокат Томашевський Р.М. позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що позивач та відповідачка з 2014 р. по 2018 рік проживали разом, в травні 2018 року припинили шлюбні відносини, син залишився проживати разом з матір`ю. Між сторонами склалися складні та неприязні стосунки, тому батько звернувся до суду та рішенням суду від 14.01.2019 р. визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином у присутності матері. Однак, вказане рішення не виконується відповідачкою, вона чинити перешкоди. Рішенням суду не визначено місце зустрічей, тому їх провести фактично не можливо. Позивач психічно здорова людина, до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, є гарним батьком. Батько бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з сином, але без присутності матері. Відповідачка зазначає, що в принципі не заперечує проти зустрічей дитини з батьком, але на певних її умовах. Органом опіки не надано обґрунтування свого висновку, вказано проводити зустрічі у присутності матері до налагодження стосунків, однак вказане є неможливим. Висновок суперечить фактичним обставинам справи.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позов ґрунтується лише на фантазіях та здогадках, що не відповідають дійсності. Позивач не цікавився як у дитини справи. Позивач поводить себе зрадницьки та підло по відношенню до сина. Позивач наразі перебуває за кордоном та навіть не привітав сина із днем народження, як і з усіма іншими святами, не піклується про сина, час з ним не проводить. Коли позивач дійсно мав бажання зустрічатися із сином, він приходив, але у супроводі своїх батьків або з невідомим чоловіком під камеру, він і двох годин з дитиною не проводив, максимум 1 годину. Все направлено на те, що б максимально нашкодити дитині. Вона вимушена витрачати свій час на суди, а не на дитину. Вона переймається за сина. Позивач сплачує аліменти в розмірі 2400 грн. на місяць, але дитина відвідує ще гуртки, додаткові заняття, вона повідомила позивачу про це, однак він на це кошти відмовляється надавати та приховує власні доходи. За 4 роки позивач не повернувся її речі та речі дитини. Вона ніколи не перешкоджала позивачу бачитися із сином. Все робиться задля того, щоб створювати їй проблеми. Всі заяви позивача для того, аби забрати у неї дитину. Підтвердила , що конфлікт існує між нею, її мамою та її родичами з приводу спадщини, тому вони (тітки) подружилися із позивачем. Вона ніколи не зверталася до жодних спеціалістів, психологів, тому надані позивачем документи, на її думку сфальсиковані. На всіх експертів та на слідчого відкриті кримінальні провадження. Всі вони не спілкувалися із дитиною та із нею, з бабусею. У сина відсутня жага до спілкування з батьком, він його вже не пам`ятає, просила не приймати до уваги висновки спеціалістів. Мати позивача особливо влаштовує конфлікти, тільки бігає за її матір`ю, а не до онука, у неї якісь не здорові амбіції. Вона щороку з дитиною проходить медичні обстеження, дитина здорова та розвивається відповідно до свого віку. Була одна зустріч позивача з дитиною у присутності державного виконавця, і то позивач поводив себе не адекватно. Позивач не цікавиться інтересами дитини. Батько робить усе, щоб сина не бачити, коли у нього було бажання, то вони домовлялися про зустрічі. Вважає, що позивач просто бажає забрати дитину. Не заперечувала щоб батько бачив дитину, але у її присутності та у публічних місцях. Заперечує проти зустрічей у батька вдома у Савінйьоні , оскільки у батька з дитиною ще не налагоджений контакт, він не знає як він живе, та син позивача не ідентифікує вже як батька. У своїх заявах до органу опіки позивач писав щоб забрати дитину до нього, та проводити зустрічі без присутності матері. Жодних доказів того, що вона перешкоджає зустрічам батька з дитиною позивачем не надано. Вказала, що рішенням суду вже встановлено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, де не вказано де саме зустрічі повинні відбуватися, лише час.

Представник позивача вказав, що позивач стверджує про те, що відповідачка заблокувала позивача та він ніяк з нею зв`язатися не може. У позивача не має прямого зв`язку із дитиною.

Представник відповідачки позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вважає висновки не належними доказами. Предметом позову є зміна порядку спілкування з дитиною, але позивач не використовує час, який було визначено судом. За 2 роки батько 8 місяців не перебуває в Україні, часто перебуває за межами України, або він не бажає бачити сина, навіщо йому тоді більше часу. З 2018 року позивач бачив дитину не більше 10 разів, відсутній між батьком та сином психологічний зв`язок, а для цього необхідний час, коли він буде приходити у присутності матері, наразі батько з дитиною не спілкується, а відтак, вважає, що відсутні підстави для збільшення часу зустрічей. Актами ДВС встановлено, що відповідачка відсутня за адресою, де складений вказаний акт, однак, рішенням суду місце зустрічей не визначено. Державний виконавець ходить з позивачем та шукає відповідачку, складає акти. Постанови про накладення штрафів у судовому порядку були скасовані. Повторно було скасовано судом постанову ДВС про визначення місць побачень. Останні півтора роки батько не з`являвся до сина. У позивача відсутні докази, що мати не дає можливість зустрітися. Писмьмові пояснення свідків це не доказ, та не може бути прийнятий до уваги. Щодо надання згоди на виїзд дитини за кордон вказав, що повинна бути нотаріально посвідчена згода іншого з батьків, у якій вказується строк виїзду, країна перебування, вказане не передбачено за рішенням суду. Можливо лише отримати дозвіл у судовому порядку, тільки у разі ухилення від надання такої згоди, однак, до відповідачки з питання отримання дозволу ніхто не звертався. У висновку опіки наразі змінився лише час побачень, однак також по 2 години. Вважає, що відсутні підстави для збільшення часу зустрічей батька з дитиною. Батько перебуває за межами України, а мати є обвинуваченою у кримінальному провадженні.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 09.06.2022 року.

07.06.2022 року відповідачкою подано клопотання про долучення доказів.

В судове засідання 09.06.2022 року з`явилися представник позивача Томашевський Р.М. , відповідачка ОСОБА_16 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Відповідачкою заявлено клопотання про долучення до матеріалів доказів, характеристику з місця роботи, яке суд задовольнив, поновив строк на подання доказів та приєднано до матерів справи характеристику з МГУ від 25.05.2022 р.

В судовому засіданні досліджувалися матеріали справи, оглянуто диски з відеозаписом.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 16.06.2022 р.

В судове засідання 16.06.2022 року з`явилися представник позивача Томашевський Р.М. , відповідачка ОСОБА_16 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив продовжити дослідження матеріалів справи.

Відповідачка вказала, що до ніяких фахівців не зверталась, дозволу на проведення досліджень не давала, наявні розбіжності у двох висновках. Висновок від 08.04.2019 р. вважала сфальсифікованим, відносно цього йде досудове розслідування та вказаний експерт відсторонений від обов`язків. Експепрт ОСОБА_18 жодного разу не бачила ні її ні дитину. За час війни дитина не ідентифікує позивача як батька, бо він не приходить.

Представник позивача вважав вказані зауваження безпідставними та необґрунтованими. Вважав висновок законним і об`єктивно відображаючим. Ситуація не змінилася з 2018 р. і не спростовано.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 22.06.2022 р.

В судове засідання 22.06.2022 року з`явилися представник позивача Томашевський Р.М. , відповідачка ОСОБА_16 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив продовжити дослідження матеріалів справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що відповідачка є його онукою, донька його доньки. Відповідачка, коли познайомилася із позивачем,то прийшла до них та розповідала, що він хороший та розсудливий хлопець, пізніше познайомила із ним. Потім вони одружились та поїхали жити за кордон, там вона народила сина. Мати відповідачки йому повідомила, що поїде забирати відповідачку з дитиною до м.Одеси, а позивач поки не може приїхати. Вони приїхали , потім приїхав і ОСОБА_19 . Він одного разу прийшов до них у гості та побачив, що мати відповідачки гоняє ОСОБА_19 по кімнаті, ймовірно вона вирішила їх розвести. Пізніше ОСОБА_19 поїхав. Відповідачка з матір`ю його вигнали та ОСОБА_19 пішов та через декілька днів він захотів з ним зустрітися. Вони зустрілися, ОСОБА_19 йому все розповів. Він нормальний та спокійний хлопець, авважає, щойого теща їх розвела, даремно вони на нього наговорюють, З спілкуванням із ОСОБА_19 йому відомо, що відповідачка з її матір`ю ховають від нього дитину. Вважає, що дитину слід віддавати батьку. ОСОБА_19 з ОСОБА_20 проживали за кордоном, всюди їздили з дитиною. ОСОБА_19 спокійний, добре ставиться до дитини, не ображає. Він особисто не бачив щоб ОСОБА_19 давали дитину. Коли ОСОБА_20 повернулася разом з матір`ю до м.Одеси то ОСОБА_19 приїхав до них, але теща його виганяла. У всьому винна теща. ОСОБА_19 просив його щоб він із ОСОБА_20 поговорив. Та коли він зустрів її біля ліфту, вона почала його знімати на відео з телефону та кричати щоб він їм гроші давав. У всьому винна теща, тобто його старша донька ОСОБА_21 , вони і його не пускають, зараз коли вони мешкають у квартирі, де він колись мешкав, то і туди його не впускають. Він особисто не був у ОСОБА_19 вдома, але йому відомо, що там є все необхідне. Він знайомий із батьками ОСОБА_19 . Правнука він не бачить, оскільки відповідачка з матір`ю не впускають його в квартиру, він і в поліцію звертався. Вважає, що зустрічі дитини з батьком не нашкодять дитині. Коли вони спілкувалися, ніколи не бачив, щоб ОСОБА_19 вживав алкогольні напої або наркотики. Він особисто бачив, що дитину привозила мати відповідачки. Він судиться зі старшою донькою та онукою, оскільки вони викрали його документи. Він частіше спілкувався з позивачем, коли вони розлучилися, а до цього не часто, оскільки вони поїхали за кордон. Вважає ОСОБА_19 хорошим та турботливим. При ньому ОСОБА_19 дуже переймався коли його виганяли з квартири та не давали бачити сина. Йому відомо, що ОСОБА_19 до дитини не пускають, оскільки він йому телефонував та і сусіди розповідали, що він приходив. Мати відповідачки нікуди не пускає дитину, навіть щоб він грався з іншими дітьми на вулиці, про що йому відомо зі слів сусідів. Він особисто не бачив відповідачку з дитиною, а лише у бачив біля будинку з дитиною, але коли не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_20 це її племінниця, донька старшої її сестри ОСОБА_22 . Вона знає ОСОБА_19 , оскільки ОСОБА_20 приводила його один раз з ними познайомитися до весілля, приблизно у 2013 році, і у неї про нього склалось дуже гарне враження. Її сестра є неординарною особистістю, оскільки вона постійно приймає психотропні препарати та постійно смикає онука. Вона особисто бачила дитину ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки ані відповідачка ані її матір не дають дитину ані їй ані батьку. За 3 роки вони жодного разу не прийшли до батька (діда відповідачки) та не запропонували допомогу діду, а тільки тріпали нерви йому, що він грошей їм не дає. Вона проживає з батьком в одному будинку, та він погано бачить, хоч і здоровий та адекватний. Їй відомо, що коли вони у 2018 році почали сваритися, та ОСОБА_23 хотів спілкуватися з дитиною, то відповідачка з матір`ю завжди відмовляли йому, та сестра їй особисто казала, що вони все зроблять, що б ОСОБА_19 з батьками платили їм по 600 євро на дитину. Свідок спілкувалася з батьками позивача, то вони ніякі не наркомани, адекватні люди, ввічливі. Пізніше, зрозуміла, що дитина як засіб тягнути з позивача гроші. Їй відомо, що у них у родині не було проблем, та ОСОБА_20 ніколи не скаржилась, допоки не приїхала до них за кордок її мати. Вона знає, що ОСОБА_20 , мешкаючи за кордоном могла залишити на ОСОБА_19 дитину, та дитина була доглянута. Це мати відповідачки зробила такий конфлікт між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , вони розійшлись, дитина залишилася з ОСОБА_20 , та ОСОБА_19 намагався з нею побалакати, навіть діда просив про це. Вона була у ОСОБА_19 вдома, там умови для проживання дитини кращі, великий будинок і двір, тварини, речі та іграшки. ОСОБА_19 ніколи не зловживав спиртними напоями, та жодного разу не чула конфліктів. Вважає, що дитині буде безпечніше буди з батьком, ніж з бабою. Їй не відомо про факти спричинення ОСОБА_19 шкоди дитині. Вважає, що мати відповідачки примушує відповідачку не давати ОСОБА_19 дитину, оскільки вона хоче грошей, це вона особисто їй казала. Батьки ОСОБА_19 здорові, адекватні люди.. Відповідачка з матір`ю не мають бажання з ними спілкуватися, тому у них і не має ніякого спілкування. Була ситуація півтора роки тому, вона сиділа у машині та знала, що у відповідачки з ОСОБА_19 зустріч з дитиною у парку, але вони тоді не прийшли. Є багато відео на ютубі, які викладає ОСОБА_20 . Батьки ОСОБА_19 просили її побалакати із ОСОБА_20 , оскільки вона не дає онука, а вона їм сказала, що це марно. Їй відомо, що ОСОБА_19 турботливий, оскільки коли він з ОСОБА_20 проживали за кордоном та вони були забезпечені. Вона бачить, як ОСОБА_19 переймається за свою дитину, вважає, що він турботливий батько. Вона намагалася у 2019 році побалакати із ОСОБА_20 .

Суд, оголосив в судовому засіданні перерву до 12.07.2022 р.

В судове засідання 12.07.2022 року сторони не прибули, від представника відповідачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи; від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Судове засідання відкладено на 13.09.2022 р.

В судове засідання 13.09.2022 року сторони не прибули, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судове засідання відкладено на 21.09.2022 р.

В судове засідання 21.09.2022 року з`явилися представник позивача Томашевський Р.М. , відповідачка ОСОБА_16 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що проходив практику у представника позивача адвоката Мажеру так і познайомився з ОСОБА_19 . Був присутній на деяких зустрічах ОСОБА_19 і ОСОБА_20 з дитиною. Бачив як ОСОБА_20 перешкоджає ОСОБА_19 у зустрічах з дитиною та нормальному спілкуванню з сином. Він був свідком, коли відповідачка не давала зустрітися з дитиною, прятала дитину від цих зустрічей. 05.09.2020 р. у дитячій розважальній кімнаті на Грецькій площі, ОСОБА_19 грався з дитиною приблизно півтори години, дитина гралася, сміялася з ним, ОСОБА_20 інколи підходила, брала дитину на руки, потім повертала, була тепла зустріч. 19.09.2020 р. зустріч була у Преображенському парку, біля ринку «Привоз», там була і мати відповідачки та адвокат ОСОБА_20, син ОСОБА_24 , ОСОБА_19 та він. Як тільки зустріч почалася то ОСОБА_20 відразу почала казати ОСОБА_19 , що б він одяг маску, хоча вона сама була без маски (і що їй начебто не потрібно її одягати), та тут же їй каже її адвокат, що вони учора вже обговорювали це питання, та що вона даремно це затіяла, віддав їй документи та пішов. ОСОБА_19 питав навіщо вдягати маску, дитина ж повинна його ідентифікувати, на що відповідачка відповіла, що дитина і так знає, що то він. ОСОБА_19 хотів подарувати сину машинку, але ОСОБА_20 почала її обробляти антисептиком. ОСОБА_24 взяв її у руки та вони почали гратися, потім грали в м`яча, побігали, погуляли. Зустріч була коротка, оскільки ОСОБА_20 часто брала дитину у коляску та відводила його у бік. В цілому, при зустрічі дитина відносилася тепло до батька. При зустрічі 05.09.2020 р., ОСОБА_24 розумів його, сідав до нього на руки, обіймав, ходили разом та грали. Дитина не боялася ОСОБА_19 та не тікала від нього, а навпаки, дуже тепло та близько спілкувалися, всюди ходили разом. При цьому, мати була присутня, та вона не вмішувалася в їх спілкування, сиділа за столиком в стороні. Перша зустріч тривала приблизно півтори - дві години в дитячому центрі, там є м`яка зона та іграшки, був іграшковий мотоцикл, на ньому сидів ОСОБА_24 . На другій зустрічі в парку ОСОБА_20, на його думку перешкоджала зустрічі, оскільки вона відразу почала вимагати, щоб ОСОБА_19 вдів маску, брала дитину на руки, намагалась брати ініціативу в свої руки, в той час, як зустріч була з ОСОБА_19 . Мати ОСОБА_20 весь час втручалася та казала куди слід іти гуляти та що ОСОБА_19 заразний. Він був лише на цих двох зустрічах. Його запросили бути присутнім на тих зустрічах для уникнення провокацій. Коли він прийшов, то раніше він не був знайомим з відповідачкою, та лише на тих зустрічах зустрілися. Нормальне спілкування було лише на першій зустрічі. Йому відомо зі слів ОСОБА_19 , що у них відбулася сварка та вони розійшлись. ОСОБА_19 з дитиною не контактує. Вважає, що ОСОБА_19 гарний батько, бажає його бачити, цікавиться ним, оскільки він бореться за зустрічі з сином. На другій зустрічі, ОСОБА_20 вимагала від ОСОБА_19 надягнути маску, оскільки він перехворів коронавірусом, а на першій зустрічі цього не вимагала. Йому відомо, що у ОСОБА_19 ще були якісь зустрічі, але він на них не був. Була ОСОБА_21 збоку сиділа за столом у розважальному дитячому центрі, участі у зустрічі не приймала, а на другій зустрічі то більш активно приймала участь, вказувала щоб надягнути маску, куди кому йти, тощо.

Суд, оголосив в судовому засіданні перерву до 10.11.2022 р.

09.11.2022 року представником відповідачки через канцелярію суду подано клопотання про залучення доказів.

В судове засідання 10.11.2022 року з`явилися представник позивача Томашевський Р.М. , відповідачка ОСОБА_16 , її представник Приймачук С.І. , представник 3 особи в судове засідання не з`явився.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України проводити розгляд справи за відсутності представник третьої особи.

Представник відповідачки просив долучити до матеріалів справи докази, лист Прикордонної служби про перетин відповідачем кордону, що він виїхав 27.02.2022 р., оскільки позивач є громадянином Румунії. Позивач перебуває за межами країни. Просив поновити строк на долучення документів. В листі наявна дата запиту 19.10.2022 р., тобто після останнього судового засідання. За 2019-2020 р.р. суд вже витребовував таку інформацію і відмовлено за 2021-2022 р.р. Відповідачкою підтримано клопотання її представника.

Представник позивача заперечував проти долучення вказаних документів, оскільки порушено процес його подання, доказ є недопустимим, оскільки адресований слідчому в межах кримінального провадження за 2021 р. Просив відмовити.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив задовольнити клопотання представника відповідачки, поновити строк на подачу доказів та долучити до справи копію відповіді 26 Прикордонного загону ДПСУ від 21.10.2022 р. слідчому Балабану С.

Представник позивача в судових дебатах позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що спілкування батька з дитиною не суперечить інтересам дитини, та відповідає його інтересам. Позивач проявляє любов і турботу до дитини і бажає приймати таку участь у його житті, він є вихованою і порядною людиною, має постійну роботу, є сумлінною людиною. Дитина чітко ідентифікує позивача як батька, налагоджений і встановлений психоемоційний зв`язок, він його не боїться. Просив час і на канікулах, для того, щоб активно, реально і нормально приймати участь у вихованні дитини. В січні 2023 року сину буде 5 років, він вже доросліший.

Відповідачка та її представник адв. Приймачук С.І. , в судових дебатах просили відмовити у задоволенні позову, оскільки спочатку слід налагодити із дитиною взаємозв`язок, а потім змінювати часу зустрічей. Позивач не приходить. Він не проявляв себе як гарний батько ще коли вони разом проживали, він агресивний, зламав ребра матері, її бив, дитині було тоді 4 місяці. Він не захотів навіть повернути речі дитини із за кордону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши поясненнясторін, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.10). Рішенням Приморського райсуду м. Одеси від 11.02.2020 р. по цивільній справі №522/190/19 шлюб між ними було розірвано. (т.1 а.с.33-34)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_25 народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з запису про народження, виданим реєстратором актів цивільного стану м. Женеви Мішелем БрітоКостою. (т.1 а.с.11-17)

Неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_3 проживає від дитини окремо, сплачує аліменти та з моменту фактичного припинення шлюбних відносин намагається бачитись із своїм сином, приймати участь у його вихованні, у духовному та фізичному розвитку.

Проте, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки, вони не спілкуються і між ними виник спір з приводу участі батька малолітньої дитини в її вихованні.

Внаслідок систематичного порушення матір`ю прав дитини і батька на спілкування, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визначення порядку участі батька у вихованні неповнолітнього сина.

За висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/1600 від 23.08.2018 року, органом опіки та піклування зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_5 та визначив спосіб участі ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_5 , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожного вівторка та четверга з 12:00 год. до 14:00 год., у присутності матері, ОСОБА_2 , а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. (т.1 а.с.48-49)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 по справі №522/17680/18 зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 11 год. у присутності матері ОСОБА_2 . У дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків. (т.1 а.с.66-70). Рішення суду набрало законну силу 01.10.2019р.

Факт перешкоджання відповідачкою у зустрічах позивача з сином встановлений Постановою Одеського апеляційного суду від 01.10.2019 рокупо справі №522/17680/18, в якому суд апеляційної інстанції встановив наступне: «Факт ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення органу опіки та піклування зафіксований 22.11.2018 та підтверджується листом ПРА ОМР №01-13/819/1вих від 29.11.2018, належними та допустимими доказами не спростований. Посилання скаржника на те, що позивач до дитини не приходив, про візити не попереджав спростовується наявним в матеріалах справи рапортами старшого інспектора Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, складеними на підставі заяв ОСОБА_3 щодо не надання йому можливості зайти до квартири та бачитися з їх спільною дитиною.» (т.1 а.с.41-45).

Постановою Верховного Суду від 01.07.2020р. рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Підставою для звернення до суду ОСОБА_3 із позовною заявою про зміну порядку участі батька у вихованні неповнолітнього сина стало систематичне порушення ОСОБА_2 прав як батька так і дитини на зустріч і спілкування з дитиною.

Так, 20.06.2019 року ОСОБА_3 , адвокатом Ворсуляком О.В., в.о. начальника відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування ОСОБА_26 , завгоспом ОСББ «Кріт» ОСОБА_39, охоронцем будинку (диспетчером) «Кріт» ОСОБА_27 було складено акт про те, що 20.06.2019 року ОСОБА_3 прибув за адресою АДРЕСА_3 , де у квартирі АДРЕСА_4 проживає ОСОБА_2 і повинен проживати малолітній ОСОБА_5 . До фойє будинку ОСОБА_3 увійшов об 11 годині 57 хвилин. У приміщенні фойє, на вахті, знаходився диспетчер-охоронець. ОСОБА_3 записався у журнал відвідувань будинку. На прохання ОСОБА_3 пройти до квартири АДРЕСА_4 для побачення зі своїм сином, охоронець повідомив, що ОСОБА_28 , ОСОБА_2 забороняють пускати до дверей квартири АДРЕСА_4 будь-кого, в тому числі, ОСОБА_3 , його батьків, кур`єрів служби доставки. (т.1 а.с.39-40)

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14.01.2019 року по справі №522/17680/18 про встановлення порядку зустрічей батька з дитиною, ОСОБА_3 змушений був звернутись до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Джміля О.О. від 19 листопада 2019 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №522/17680/18, виданим Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_5 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 9:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_2 . У дні народження та святкові дні - зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків.

ОСОБА_3 , разом з державним виконавцем, неодноразово з`являлись за адресами проживання ОСОБА_2 , зокрема і зазначеною у виконавчому листі: АДРЕСА_5 , а також за адресою: АДРЕСА_2 , за якою фактично проживає дитина із матір`ю, однак, зустрічі батька з дитиною не відбулись, про що було складено ряд актів державного виконавця: від 23 листопада 2019 року, 24 листопада 2019 року, 14 грудня 2019 року, 15 грудня 2019 року, 21 грудня 2019 року, 22 грудня 2019 року (т.1 а.с.71-80).

У зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_2 , постановою державного виконавця від 23 грудня 2019 року на ОСОБА_2 було накладено штраф в розмірі 1700 грн., про що 14 грудня 2019 року та 15 грудня 2019 року державним виконавцем було складено акти щодо зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам батька з дитиною, однак зустрічі не відбулись, рішення суду не виконано.

Постановою державного виконавця від 24 грудня 2019 року на ОСОБА_2 було накладено штраф в розмірі 3 400 грн. у зв`язку із тим, що 21 грудня 2019 року та 22 грудня 2019 року рішення суду ОСОБА_2 не виконано.»

З приводу невиконання відповідачкою рішеня суду позивач також звертався 23.07.2020р. до Служби у справах дітей Одеської міської ради, про що свідчить їх відповідь від 03.09.2020р. (а.с.37 т.1).

Вищевикладені факти перешкоджання ОСОБА_2 після набрання рішення суду законної сили у зустрічах батька з сином та факт невиконання рішення суду встановлені Постановою Одеського апеляційного суду від 17.12.2020 по справі №522/17680/18.(т.1 а.с.127-129) за скаргою боржниці на дії державного виконавця, за якою відмовлено у задоволенні скарги. Постановою Верховного суду від 19.10.2022р. ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Також з постанови апеляційного суду вбачається, що державним виконавцем, за погодженням з начальником Першого приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, було подано до Приморського відділу поліції в м. Одесі повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення. Повідомлення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2020 року за №0000022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудовим слідством було встановлено систематичне вчинення ОСОБА_2 перешкод у зустрічах та спілкування ОСОБА_3 з сином, невиконання ОСОБА_2 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 яке набрало законної сили. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 був направлений до Приморського райсуду м. Одеси. (т.1 а.с.54-65)

На даний час, у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальна справа №522/13067/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

05.07.2021 року головним державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Франчук М.А. була винесена постанова про визначення місця побачення з дитиною. Даною постановою головний державний виконавець визначила місце зустрічі ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_6 та постановив провести виконання саме за цією адресою, зобов`язав ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5

22.07.2021 року головним державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Франчук М.А. була винесена постанова про накладення штрафу, якою на боржника - ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 1700,00 гривень за невиконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що 18.07.2021 року та 19.07.2021 року боржник ОСОБА_2 з дитиною на зустрічі не прийшла, про що було складено акти державного виконавця.

31.08.2021 року головним державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Франчук М.А. була винесена постанова про накладення штрафу, якою на боржника - ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 3400,00 гривень за невиконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що 28.08.2021 року боржник ОСОБА_2 з дитиною на зустрічі не прийшла, про що було складено акти державного виконавця.

Так, згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , наданого державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Відвічук К.Г., станом на 01.06.2021 року, заборгованість у ОСОБА_3 по сплаті аліментів відсутня. (т.2 а.с.13-14) Даний факт не оспорювався та визнавався відповідачем по справі.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №812/-8-15 від 26.02.2021 року, виданою відділом «»Центр надання адміністративних послуг» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 . (т.1 а.с.192)

Актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_6 , складеним 28.05.2021 року Службою у справах дітей Таїровської селищної ради, встановлено , що для дитини створені всі умови для гармонійного розвитку, є окрема кімната, в якій об лаштована ігрова зала під зону відпочинку з окремим спальним ліжком у вигляді автомобіля, велика кількість іграшок, шафа для одягу. Створено всі умови для перебування дитини у будинку. Також в акті зазначено, що у 3-поверховому будинку чисто, охайно, зроблений сучасний ремонт, будинок підключений до всіх мереж, опалення газове, водопостачання та водовідведення централізоване. Створені всі умови для перебування дитини в будинку, наявна зелена зона відпочинку на прибудинковій території, гойдалки, батути. У родині теплі, дружні стосунки. (т.2 а.с.3)

Аналогічна інформація міститься в акті обстеження умов проживання, складеному службою у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації 25.07.2018 року. (т.1 а.с.46)

Згідно з медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯУ №873050 від 21.12.2020 року, ОСОБА_29 без ознак психічного розладу (т.1 а.с.91).

Згідно з сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 21.12.2020 року серії 10ААЖ №111496, у ОСОБА_3 ознак наркологічних захворювань не виявлено. (т.1 а.с.92)

Відповідно до довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Одеській області №13/вх..27/аз від 18.06.2021 року, інформацією про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства або насильства по відношенню до дітей стосовно гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ГУНП в Одеській області не володіє. (т.2 а.с.93).

Згідно характеристик позивача від друзів, сусідів, родичів, з місця роботи, характеризують з позитивної сторони, як особу здатну до самовдосконалення вихованою, чуйною, доброю та позитивною людиною, не має шкідливих звичок, дотримується загальноприйнятих норм поведінки. Сусіди зазначають, що жодного разу не бачили й не чули, щоб ОСОБА_30 створював конфлікти, порушував моральні принципи, громадський порядок та закон. Павєл переживає та має душевні страждання через позбавлення можливості виховувати сина (т.2 а.с.214 ,218, 225, 229).

У висновку комісійної психологічної експертизи №17/19 від 08.04.2019 року, складеного на підставі заяви ОСОБА_3 для подання до суду, експерти прийшли, зокрема, до наступних висновків: (т.2 а.с.42-65)

емоційний стан та поведінка ОСОБА_3 , які зафіксовані на наданих на дослідження відеозаписах, характеризуються наступним чином: поведінка є уникаючою та неагресивною, недомінуючою; ставлення терплячим, неконфліктним; має місце емоційна виснаженість поряд з відчаєм та розгубленістю, незначне за амплітудою прояву переживання гніву та обурення, в деякі моменти взаємодії з ОСОБА_28 потрясіння, втома, ознаки страху, ОСОБА_3 не використовує жодних захисних дій, вербальну агресію. Поведінка ОСОБА_3 не є незвичайною, не містить ознак застосування психотропних речовин або алкоголю, є цілеспрямованою та послідовною з точки зору реалізації мети. Психологічна характеристика комунікативної діяльності ОСОБА_3 , зафіксованої на наданих на дослідження відеозаписах: коректність висловлювання, відсутність вербальної агресії, застосування слів прохання. Психологічне ставлення ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_28 (відповідно до наданих на дослідження відеозаписів): уникаюче, неагресивне, недомінуюче.

емоційний стан та поведінка ОСОБА_28 , які зафіксовані на наданих на дослідження відеозаписах, характеризуються наступним чином: поведінкова та вербальна активність, ініціативність, збудження, переживання гніву та обурення, прояв фізичної агресії у відношенні до ОСОБА_3 , наполегливість, негнучкість у відстоюванні своєї позиції, поведінка є домінуючою, психологічна позиція - нападник. Психологічне ставлення ОСОБА_28 відносно ОСОБА_3 (відповідно до наданих на дослідження відеозаписів) характеризується як провокаційне (відеозйомка, хибний вербальний супровід своїх дій, обвинувачення) та агресивне (штовхання, хватання), є нападаючим, конфліктним, агресивним. ОСОБА_28 не відчуває страху, не боїться ОСОБА_3 , будь-якого нападу або агресії з його боку.

Поведінка ОСОБА_2 , яка зафіксована на наданих на дослідження відеозаписах, з психологічної точки зору, є провокаційною. Емоційний стан є спокійним, в голосі не встановлюється наявність яскравих емоцій. Характеристики мовлення пані ОСОБА_20 дозволяються припустити, що в обставинах, які зафіксовані на відео, вона почуває себе в межах емоційної норми, не відчуває сильного стресу. Психологічне ставлення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 (відповідно до наданих на дослідження відеозаписів)можливо охарактеризувати як провокаційне (відеозйомка, обвинувачення, підтримка його негативної поведінки). Поведінка ОСОБА_2 не вкладається в психологічний портрет жерти домашнього насилля.

ОСОБА_3 займає уникаючу позицію, самостійно не ініціює взаємодію з ОСОБА_28 та ОСОБА_2 . З психологічно точки зору, пан Павєл є жертвою провокацій а маніпуляцій з боку ОСОБА_28 та ОСОБА_2

ОСОБА_28 займає активну домінантну позицію, переслідує ОСОБА_3 , провокує його до ескалації конфлікту. З психологічної точки зору, пані ОСОБА_21 виступає в ролі нападника на ОСОБА_3

ОСОБА_2 на наданих на дослідження відеозаписах займає позицію спостерігача та в деякі моменти відеозапису підтримує та робить спроби провокувати активні дії з боку ОСОБА_3 .З психологічної точки зору, пані ОСОБА_20 виступає в ролі маніпулятора (проводить відеозйомку без зазначення її мети, в подальшому використовує відеозапис як інструмент впливу на ОСОБА_3 ) та провокатора (використовує непродуктивні, провокаційні висловлювання).

Стратегії поведінки у конфлікті (відповідно до відеозаписів): стратегією поведінки ОСОБА_3 у конфлікті є уникнення, стратегією поведінки у конфлікті ОСОБА_28 та ОСОБА_2 є конфронтація.

Провокують розвиток конфлікту ОСОБА_28 та ОСОБА_2 .

Натомість, надаючи висновок №17/19 від 08.04.2019 року, експерти, відповідно до вимог п.7 ст.102 ЦПК України, були обізнані про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст..384 КК України. (стор.2 висновку) Висновок був складений для подання до суду. (стор.1 висновку).

Згідно до вимог ч.ч.1-3, 6-7 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частинами 1, 5 ст.106 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Оскільки висновок експертів №17/19 від 08.04.2019 року виготовлений на замовлення ОСОБА_3 , експерти були обізнані про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а висновок експертів стосується предмету доказування у даній справі (зокрема, тієї обставини, що проводити зустрічі батька із сином в присутності матері є недоцільним, небезпечним та таким, що суперечить інтересам дитини), то висновок експертів №17/19 від 08.04.2019 року є належним та допустимим доказом у справі і має бути оцінений судом.

На підставі викладеного, суд критично ставиться до позиції відповідача про те, що даний доказ є неналежним через те, що стосується події, яка відбулась дуже тривалий час тому та всього одного разу. Даним доказом позивач підтвердив взаємовідносини, які склались між ним та відповідачем і матір`ю відповідача. ОСОБА_2 обставини, які викладені у висновку експерта, не спростовані належними та допустимими доказами.

У висновку судового експерта №20-3898 судової психологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження №0001517 від 29.01.2021 року, складеного на підставі постанови старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області Кумайгородського С.Г. від 01.06.2020 року, де ставилось також питання:

«Яким чином сімейна ситуація, в якій матір ОСОБА_2 і бабуся ОСОБА_28 перешкоджають зустрічам малолітнього ОСОБА_24 із батьком ОСОБА_3 впливає на формування в свідомості дитини уявлення про батька і як це може впливати нап ставлення дитини до батька у майбутньому?».

«Чи є ситуація, що досліджується, психотравмувальною для батька ОСОБА_3 .?».

Експерт прийшов, зокрема, до наступних висновків: (т.1 а.с.109-126)

Дії ОСОБА_28 та ОСОБА_2 , що виражаються у вчинені перешкод батьку ОСОБА_3 у зустрічах і спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є психологічним насильством над ОСОБА_3 та малолітнім ОСОБА_5 , яке має системний характер.

ОСОБА_3 завдані моральні страждання діями ОСОБА_2 та ОСОБА_28 .

Експертом рекомендовано:

Налагоджування систематичних зустрічей малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_31 та ОСОБА_28 .

Проведення судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_2 та ОСОБА_28 з метою з`ясування причин порушення соціальних зв`язків та встановлення можливих ризиків порушення системи виховання малолітнього ОСОБА_5 .

В синтезуючій частині висновку експерта (стор.17-18 висновку) зазначено, що з аналізу наданих на дослідження відеоматеріалів випливає, що починають формуватися природні та якісні (з психологічної точки зору) стосунки у системі «батько-син», які не могли бути сформовані раніше через перешкоджання ОСОБА_2 систематичним зустрічам пана ОСОБА_19 із дитиною. Пан ОСОБА_30 відчуває справжню прихильність до дитини, у підекспертного сформоване почуття батьківської любові. Малолітній ОСОБА_5 виявляє прихильність до батька. Зазначені ознаки свідчать про те, що дитина відчуває себе в безпеці поряд із батьком, довіряє батькові, залучає до спільної гри, що є свідченням формування сталої ситеми «батько-син». Надмірний контроль зустрічей між ОСОБА_3 та малолітнім ОСОБА_5 з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_28 містить ознаки авторитарної (домінуючої) поведінки та маніпулювання почуттями батька до сина. ОСОБА_28 виконує роль деструктивного «буфера» у формуванні відносин « ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - ОСОБА_5 » Жінка підбурює доньку до конфліктних взаємин з колишнім чоловіком (коментує що необхідно казати, як себе поводити). Гіперпротекція з боку матері та бабусі унеможливлює здобуття досвіду, соціалізації, адаптації до суспільства малолітнього ОСОБА_5 , що є ознакою психологічного насильства та може призводити до затримки психологічного розвитку дитини. Тривале позбавлення можливості ОСОБА_3 бачитись з сином ОСОБА_5 та системний негативний вплив дій ОСОБА_2 та ОСОБА_28 на можливість формування усталених, заснованих на почутті батьківської любові та прихильності взаємин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , є психологічним насильством на батьком та сином.

У постановах Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц (провадження № 61-32980св18); від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 (провадження № 61-10929св20) від 14 липня 2021 року у справі №753/10636/17-ц (провадження №61-14001св20) зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. Отже вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано врахував допустимість висновку експерта як доказу, оскільки експертиза, проведена у кримінальному провадженні, містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений.

Оскільки висновок експерта №20-3898 від 29.01.2021 року, виготовлений у межах кримінальної справи, містить інформацію щодо предмету доказування у даній цивільній справі (зокрема, тієї обставини, що проводити зустрічі батька із сином в присутності матері є недоцільним, небезпечним та таким, що суперечить інтересам дитини), а експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, то висновок експерта №20-3898 від 29.01.2021 року є належним та допустимим доказом у справі і має бути оцінений судом.

У висновку фахівця КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №1012 від 21.04.2021 року, складеного психологом 2 категорії ОСОБА_13 , фахівець прийшла, зокрема, де психологічне дослідження проводилось 12.02.2021р, 26.02.2021р, у приміщенні експериментально-психологічної лабораторії у присутності матері- ОСОБА_2 та бабусі- ОСОБА_28 , випробуванного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у звзяку з суперечкою батьків ( ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), до наступних висновків: (т.2 а.с.30-33)

Показник інтелектуальної продуктивності дитини за даними виконання субтестів нейропсихологічних методик відповідають «низькій» віковій нормі. Мнестичні можливості також відповідають «низькій» нормі для даної вікової категорії дитини. Навики самообслуговування розвинені недостатньо.

Малолітній ОСОБА_5 виявляє ознаки затримки психічного розвитку, що проявляється в затримці мовного розвитку та недостатності навичок самообслуговування для даної вікової групи. Інтелектуально-мнестичні показники відповідають «низькій» нормі для даної вікової категорії. Для остаточного встановлення звзяку між наявними порушеннями психіки у дитини і ситуацією, що склалася, необхідно більш глибокого вивчення сімейного сценарію, яке можливе в рамках проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи всім членам сім`ї, хто контактує з дитиною.

На виконання ухвали суду суду також було надано належним чином засівадчена копія такого висновку (а.с.127-130, 134-137 т.2) з аналогічним висновком.

Згідно висновку органу опіки та піклування Примиорської районної адміністрації ОМР №01-11/1423/1 від 30.08.2021 року,(а.с.149-156 т.2) визначено способи участі позивача у вихованні малолітнього сина ОСОБА_34 шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною : кожної суботи та неділі з 10.00 до 12.00 у присутності матері до налагодження стосунків, дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками. Усі зустрічі повинні проводитись враховуючи розпорядок дня дитини та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини.

У висновку органу опіки та піклування зазначено, що відповідно до довідки, наданої Департаментом інформатизації МВС України №, станом на 29.06.2021 року ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (стор.4 абз.6 висновку)

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Телекомунікаційні технології» №06/18 від 01.06.2018 року, ОСОБА_3 обрано членом наглядової ради товариства, встановлено винагороду у розмірі 150 00,00 гривень, встановлено тривалість роботи протягом 10 робочих днів на місяць. (т.1 а.с.27)

У висновку органу опіки та піклування зазначено, що довідкою ТОВ «Телекомунікаційні технології» №373 від 20.07.2021 року підтверджено, що ОСОБА_3 виконує функції члена Наглядової Ради товариства, має постійний дохід. (стор.4 абз.7 висновку) Аналогічна інформація міститься в довідці №10 від 17.02.2020 року, в якій зазначено, що розмір щомісячної винагороди ОСОБА_3 складає 15000,00 гривень. (т.1 а.с.24). Також вказано що малолітній ОСОБА_24 здоров, його мати ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується позитивно. Здійснити перевірку умов проживання малолітнього спеціалістаавми Служби не виявилося можливим. Оскільки ОСОБА_28 відмінила зпризначену дату обстеження.

Згідно характеристик ОСОБА_3 , наданих заступником голови Наглядової ради ТОВ «Телекомунікаційні технології» ОСОБА_35 03.07.2018 року та 20.07.2021 року за №374, ОСОБА_3 ніколи не зупиняється на досягнутому, постійно підвищує не тільки свій досвід і компетенцію керівника, але й постійно удосконалює свою. Теоретичну базу. Він відрізняється високим рівнем самоорганізації, пунктуальністю та відповідальністю. У відносинах із партнерами та учасниками проектів він завжди витриманий та коректний. В усіх проектах, в який приймав участь і продовжує приймати участь ОСОБА_30, він проявляв і продовжує проявляти себе як керівник, націлений на результат, та вміючий мотивувати команду на успіх. (т.1 а.с.25; т.2 а.с.213).

Оцінивши всі вищеописані докази, які наявні в матеріалах справи та які були досліджені, суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_3 має стійке та сильне бажання бачитись зі своїм сином, приймати участь у його фізичному та духовному розвитку, надавати йому допомогу. ОСОБА_3 має постійне місце проживання та реєстрації, має гарні умови для проживання та розвитку дитини, має постійний дохід та графік роботи, який дозволяє приділяти достатню кількість уваги дитині, регулярно сплачує аліменти на утримання дитини. ОСОБА_3 позитивно характеризується як за місцем роботи та проживання, так і родичами своєї колишньої дружини. Експерти та психологи прийшли до висновків про чутливі, доброзичливі, родинні стосунки між батьком та його неповнолітнім сином. Більш того, експерти прийшли до висновку про необхідність зустрічей батька із сином за відсутності матері ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_28 , оскільки вони лише провокують конфлікт та не дають можливості батькові налагодити стосунки із сином. Необхідність зустрічей батька із сином за відсутності матері підтверджується і тим, що ОСОБА_2 чинить перешкоди батькові у зустрічі з дитиною, що підтверджено рішеннями судів, актами та постановами державного та приватного виконавця і висновками експертів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Також суд зауважує, що для дитини не має значення громадянство батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має безумовне право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. При цьому, жодною нормою матеріального права не встановлено, що батько повинен спілкуватись із дитиною лише в присутності матері дитини. Навпаки, передбачене право батька на особисте спілкування з дитиною.

Суд враховує також те, що з пояснень сторін вбачається, що між батьками малолітньої дитини існують непрязнені , конфліктні стосунки.

Судом встановлено, що є стійкий психологічний зв`язок сина з батьком, проте у зв`язку з поведінкою матері та конфліктною ситуаціює між батьками, тривалий час спілкування з батьком відсутнє, а тому потребує відновленю за умови спокійною обстановки без дратівних факторів,

У іншому випадку, при наявності неприяхних стосунків між батьками, дитина не зможе сприймати позивача як одного зі своїх батьків, який бере участь в її житті і вихованні нарівні з матір`ю, що ніяк не може відповідати найкращим інтересам дитини, до яких повинен прагнути суд.

Жодних доказів, які свідчили б про те, що особисте спілкування батька з дитиною може зашкодити малолітньому ОСОБА_5 , матеріали справи не містять, Орган опіки та піклування у своєму висновку на них не посилався. Більш того, у висновках експертів зазначено про необхідність та доцільність встановлення зустрічей батька з дитиною за відсутності матері.

Проте, Орган опіки та піклування, взагалі, не обґрунтував чому ОСОБА_3 не може спілкуватись із своїм сином без присутності матері, а також не обґрунтував чому неможливо збільшити час зустрічей батька із сином, при тому, що Служба у справах дітей у проекті висновку зазначила про необхідність встановлення зустрічей в неділю з 10:00 год. до 18:00 год.

Більш того, орган опіки та піклування визначив спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина «до налагодження стосунків». Проте, є абсолютно незрозумілим між ким мають бути налагоджені стосунки, та незрозуміло коли саме має настати ця подія. Тобто висновок органу опіки та піклування є таким, що ставить ОСОБА_3 у стан невизначеності та, фактично, унеможливлює зустрічі батька з дитиною без участі матері і в майбутньому.

Крім того, органом опіки та піклування не визначені місця зустрічей батька із сином. А, як вбачається із вищеописаних рішень судів, актів та постанов державних виконавців, у матері та батька з цього приводу постійно виникає спір та дає можливість матері не виконувати ані рішення органу опіки та піклування ані рішення суду та постанови державних виконавців.

Окремо необхідно зазначити, що ОСОБА_2 не було надано ані Органу опіки та піклування ані суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 не може спілкуватись із сином особисто, без участі матері, не спростовано доводи позивача. А позиція ОСОБА_2 про те, що батько сам не бажає бачити дитину та не бажає приймати участь у її вихованні спростовується вищеописаними доказами у справі та самим фактом подання даного позову і постійні намагання в суді відстоювати свої права батька. Батько має встановлене Законом право на особисте спілкування із дитиною. Якщо батько не реалізовуватиме своє право, то така поведінка матиме відповідні правові наслідки, встановлені Законом.

Зобов`язання Органом опіки та піклування ОСОБА_2 брати участь у спілкуванні дитини з батьком може негативно вплинути на інтереси дитини, оскільки між батьками дитини склалися негативні відносини, а примушування ОСОБА_2 перебувати під час побачень батька із сином є також порушенням її особистих прав.

Аналогічна правова позиція була викладена Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду в постанові від 18.04.2018 року по справі №716/950/15-ц.

У зв`язку з викладеним, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування №01-11/1423/1 від 30.08.2021 року, оскільки він суперечить матеріалам справи та суперечить інтересам дитини, є безпідставним, необ`єктивним, нечітким та необґрунтованим. Органом опіки та піклування не наведено жодного мотивування визначення саме такого способу участі батька у вихованні дитини. Висновок органу опіки та піклування суперечить проекту висновку Служби у справах дітей та суперечить вимогам Конвенції про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства», Сімейному Кодексу України та грубо порушує законні права та інтереси батька - ОСОБА_1 , а тому рішення суду ґрунтується на інших доказах, наявних в матеріалах справи.

Можливість суду не погодитись із висновком органу опіки та піклування прямо передбачена ч.6 ст.19 СК України та активно застосовується у судовій практиці.

Аналогічна правова позиція була викладена Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду в постановах від 22.07.2021 року по справі №585/4597/19; від 30.06.2021 року по справі №359/407/19; від 10.03.2021 року по справі №686/2543/19, від 09.12.2020 року по справі №642/5952/18, від 01.07.2020 року по справі №138/96/17.

Під час розгляду справи не знайшли своє підтвердження доводи відповідача про те, що ОСОБА_36 неодноразово проявляв агресію щодо неї, сина, сім`ї відповідача та вживає заборонені речовини, оскільки вони не були підтверджені належними та допустимими доказами, а були спростовані доказами, наявними в матеріалах справи.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами (рішення судів, акти та постанови державних виконавців, обвинувальний акт), що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_3 у зустрічах та у спілкуванні позивача з неповнолітнім сином у визначені рішенням суду часи.

При цьому, об`єктивні причини та підстави для позбавлення ОСОБА_3 можливості бачитись із своїм сином судом не встановлено, а відповідачем не доведено, оскільки фізичний та психічний стан ОСОБА_3 , освіта, житлові умови, особисті якості та ставлення до дитини є такими, що забезпечать належний фізичний та духовний розвиток ОСОБА_5 , що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, статті 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Також суд враховує, що малоліньому ОСОБА_24 на час розгляду справи виповнилося 4 роки 9 місяців, і для налагодження довірчих відносин між батьком і дитиною потрібен час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування і формування емоційної прихильності сина до батька. Саме тому суд вважає визначити перехідний період протягом перших 2-х місяців надати зустрічі у присутності матері, а згодом вбачає можливим встановити такі зустрічі без присутності матері.

На підставі викладеного, з метою захисту інтересів дитини, з урахуванням необхідності поступового налагодження емоційного зв`язку між батьком та сином, а також з метою дотримання прав батька на особисте спілкування із дитиною, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково, а саме: змінити порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні із сином, встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 року у справі №522/17680/18, на такий:

- кожних неділі та понеділка з 10-00 год. до 18-00 год. за місцем проживання батька, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, рідних з боку батька та інше, враховуючи погодні умови, стан його здоров`я та не порушуючи при цьому режиму дня дитини, протягом перших 2 місяців, після спливу якого кожних неділі та понеділка з 10.00 год. неділі до 16.00 год. понеділка;

- спілкування з сином у день його народження та під час ОСОБА_4 та Новорічних свят;

- відпочинок та оздоровлення за кордоном в липні та грудні до 7 календарних днів за кожен.

Зобов`язати ОСОБА_2 передати батьку ОСОБА_3 дитину ОСОБА_5 у дворі за місцем проживання.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_3 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_5 впродовж 24 годин після переїзду.

При цьому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 надавати нотаріально посвідчену заяву про надання дозволу на виїзд дитини з батьком за кордон, оскільки така вимога на даний час є передчасною, позивачем не доведено перешкоджання з боку ОСОБА_2 у конкретному виїзді дитини за кордон, а саме не доведено відмову відповідача від надання нотаріальної заяви про дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Керуючись ст. 3, 6, 19, 141, 142, 150-151, 157, 159 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76-81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, ст. 223, 241, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 353-354, 496-497 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_37 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 134), про зміну порядку участі у вихованні та спілкування батька з малолітньою дитиною задовольнити частково.

Змінити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином, встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 року у справі №522/17680/18, на такий:

-кожних неділі та понеділка з 10-00 год. до 18-00 год. за місцем проживання батька, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, рідних з боку батька та інше, враховуючи погодні умови, стан його здоров`я та не порушуючи при цьому режиму дня дитини, протягом перших 2 місяців, після спливу якого кожних неділі та понеділка з 10.00 год. неділі до 16.00 год. понеділка;

-спілкування з сином у день його народження та під час ОСОБА_4 та Новорічних свят;

-відпочинок та оздоровлення за кордоном в липні та грудні до 7 календарних днів за кожен.

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_38 дитину ОСОБА_5 у дворі за місцем проживання.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_5 впродовж 24 годин після переїзду.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2022 року.

Суддя Л. В. Домусчі