Справа № 433/1758/21
Провадження № 2-в/191/24/22
У Х В А Л А

іменем України

09 грудня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Твердохліб А.В.,

за участі секретаря- Яришевої Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою Ракицької Ірини Миколаївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №433/1758/21 за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ракицька Ірина Миколаївна до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий в`їзд та виїзд дитини на підконтрольну територію України без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява Ракицької Ірини Миколаївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №433/1758/21 за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ракицька Ірина Миколаївна до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий в`їзд та виїзд дитини на підконтрольну територію України без згоди батька, у зв`язку з неможливістю отримати рішення Троїцького районного суду Запорізької області, оскільки на території Луганської області ведуться бойові дії, підсудність справ, розгляд яких повинен був відбуватися Троїцьким районним судом Луганської області, передано Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 року було відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд заяви по суті у відсутність учасників по справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 488, 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Згідно статті 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановлює ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК України сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно з ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №1/0/9-22 від 06.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Троїцького районного суду Луганської області на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до положень ч. ч. 1-2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (далі - Порядок).

Згідно з абз. 4 п. 2 Порядку електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Відповідно до п.п.12-14 Порядку суди надсилають адміністраторові Реєстру копії всіх судових рішень виключно в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису, що передує видачі копії судового рішення. Електронні копії судових рішень надсилаються відповідальною особою апарату суду не пізніше дня, що настає після ухвалення (постановлення) судового рішення. У передбачених процесуальним законодавством випадках електронні копії судових рішень надсилаються адміністраторові Реєстру в день складення повного судового рішення.

Згідно з п. 20 Порядку доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Відтак, шляхом здійснення повного доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень у відповідності до Закону України «Про доступ до судових рішень» вдалося можливим отримати відомості щодо рішення Троїцького районного суду Луганської області від 27 січня 2022 року у справі № 433/1758/21, провадження №2/433/86/22, оскільки в зазначеній системі таке рішення є фактично наявним.

Наявні в матеріалах справи документи, які були досліджені в судовому засіданні та наявність судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень є достатніми даними для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення суду у справі № 433/1758/21, а відтак суд прийшов до висновку про можливість відновлення втраченого судового провадження в цій частині, а тому заяву необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 354, 493, 494 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження у справі №433/1758/21 за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ракицька Ірина Миколаївна до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий в`їзд та виїзд дитини на підконтрольну територію України без згоди батька, у частині рішення Троїцького районного суду Луганської області від 27 січня 2022 року, згідно тексту якого:

«

Троїцький районний суд Луганської області

Справа № 433/1758/21

Провадження №2/433/86/22

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ракицька Ірина Миколаївна, до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий в`їзд та виїзд дитини на підконтрольну територію України без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області з вказаним позовом звернулась позивач ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ракицька Ірина Миколаївна, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26 травня 2017 року рішенням Троїцького районного суду Луганської області шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю в м.Луганськ. На даний час, позивачу необхідно виїжджати з дитиною через лінію розмежування, однак, відповідач відмовляється від надання згоди на виїзд дитини, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини. У зв`язку з чим, з метою захисту прав дитини, позивач звернулася до суду.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились. Представник позивача надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подав.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Троїцького районного суду Луганської області від 26 травня 2017 року, справа №433/745/17, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року. Вказаним рішенням шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 01.03.2013 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції.

Позивач разом з дитиною проживає в м.Луганськ, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на має намір виїжджати з дитиною через лінію розмежування з/до м.Луганська з метою всебічного та гармонійного розвитку дитини, оздоровлення та відвідування родичів.

Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» визначає право дитини на відпочинок та охорону здоров`я.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991) Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.

Стаття 10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» затверджено Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Так, пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57.

Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.

Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» від 14 квітня 2017 року N 222ог, в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку передбачено, що виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотримання вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, такі вимоги стосуються лише в`їзду на неконтрольовану територію дітей.

Вимоги позивача в цій частині стосуються отримання дозволу на виїзд дитини не за межі України, а переміщення в межах території України, тобто з території, яка тимчасово не контролюється українською владою, на підконтрольну українській владі територію, і навпаки.

Діючим законодавством України обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені та не встановлено обмеження щодо переміщення дітей через лінію зіткнення, а лише встановлено певний порядок їх в`їзду/виїзду. При цьому порядок в`їзду здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Згідно статей 154, 155 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд вважає, що відсутність згоди відповідача на переміщення дитини територією України через лінію зіткнення порушує права та законні інтереси дитини, гарантовані Конституцією та чинними законами України, та не відповідає інтересам дитини.

Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазові тимчасові в`їзди/виїзди на територію Луганської та Донецької областей, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також через лінію розмежування в зону проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, разом із позивачем без згоди та супроводу батька.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 57262098 від 11.11.2021 року про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. (а.с.1).

Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтею 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтями 150, 154 СК України, статтями 10, 12, 77-81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Ракицька Ірина Миколаївна, до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий в`їзд та виїзд дитини на підконтрольну територію України без згоди батька, - задовольнити.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові в`їзди/виїзди на територію Луганської та Донецької областей, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також через лінію розмежування в зону проведення операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ, Україна, без письмової згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , або іншої, уповноваженої нею належним чином особи, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною 16 років.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Суський »

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А. В. Твердохліб