ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6888/22 Справа № 209/960/22 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначила, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року по справі №209/1782/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до неї, третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 Припинено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 на її користь, які стягувалися на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 березня 2016 року по цивільній справі №209/490/16-ц. Визнано виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки його заробітку(доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання даної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року по справі №209/1782/20 заяву ОСОБА_2 про відмову від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_2 від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Визнано рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання даної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, нечинним. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Так, ОСОБА_1 вказувала, що в порушення вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, не зважаючи на наявність рішення суду, яке набрало законної сили, стягувач повторно звернувся до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, де судом вже було закрито провадження у справі, задовольняючи заяву стягувача про відмову від позову в частині стягнення з неї на його користь аліментів на утримання доньки.

У зв`язку із чим, заявниця просила суд визнати судовий наказ по справі №209/960/22, виданий Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 27 червня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу по цивільній справі №209/960/22, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 27 червня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки відмовлено повністю.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі.

ОСОБА_2 , відповідно до ст.360 ЦПК України, подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року у цивільній справі №209/1782/20 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Камянської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів було задоволено повністю. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Припинено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються в розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з усіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 лютого 2016 року, на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 березня 2016 року по цивільній справі №209/490/16-ц. Визнано виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку(доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання даної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги було задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги. Роз`яснено ОСОБА_1 , що повторне звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вищевказане судове рішення з тих же підстав не допускається. Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини було задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_2 від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Визнано рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання даної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття нечинним. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

27 червня 2022 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , як батько з яким разом проживає неповнолітня дитина, відповідно до закону не обмежений у праві на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. При цьому, вказував, що будь-які матеріальні чи процесуальні порушення видачі судового наказу не вбачаються, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст.ст.432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ч.ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Вказане дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 дійшов висновку про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Однак, у справі, що переглядається, зазначені скаржником у своїй заяві обставини не є підставами для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в розумінні ч.2 ст.432 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №209/1782/20, відповідно до змісту якої, зокрема, визнано нечинним рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не свідчить про відсутність обовязку боржника за виконавчим документом (судовим наказом) про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а отже ОСОБА_2 , як батько з яким разом проживає неповнолітня дитина, відповідно до закону не обмежений у праві на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №2-4671/11.

Отже, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам, щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду та переоцінки висновків, при цьому, будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які б могли бути підставою, передбаченою ст.376 ЦПК України, для скасування судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова