ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ряднини І.В.,

представника позивача Кіндяка О.І.,

представника відповідача Єлишева К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача, Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», Єлишева К.Ю., на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2022 року

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, та, відповідно до збільшених позовних вимог (а.с. 80-96), прохав:

Визнати неправомірними дії АТ «КРЕДОБАНК» з приводу підвищення процентної ставки за кредитним договором № 23750/2019 від 12.04.2019

Визнати недійсним додатковий договір № 1 від 26.05.2020 до кредитного договору № 23750/2019 від 12.04.2019

Зобов`язати АТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору № 23750/2019 від 12.04.2019 перерахувати розмір ануїтетного платежу в первинний стан на 4 896,00 грн та повернути в попередній стан розмір процентної ставки на 10.49% з моменту 01.05.2020 по дату набрання рішення законної сили

Зобов`язати АТ «КРЕДОБАНК» зарахувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за період з 01.05.2020 по дату здійснення обрахування в розмірі котрий більше 4 896,00 грн, а саме 6 288 грн, на погашення кредиту (тіла кредиту)

Стягнути з АТ «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн

Стягнути з АТ «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 понесені протягом розгляду справи судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 квітня 2019 року між ним та АТ «КРЕДОБАНК» було укладено кредитний договір № 23750/2019, відповідно до умов п. 2.1. якого надано кредит в розмірі 383 162,66 грн. Згідно з п. 3.4. Кредитного договору визначено умови періоду дії ставки (перша процентна ставка в розмірі 10,49%), який перший період закінчується 30.04.2020. Наступні періоди дорівнюються трьом календарним місяцям після 30.04.2020. Згідно графіку платежів (таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) як додаток до кредитного договору, кожного місяця з 21 травня 2019 року по квітень 2026 року розмір ануїтетного платежу складає 4 896 грн. В квітні 2020 року з банка надійшло повідомлення про зміну процентної ставки від 07.04.2020 року за вих. № 07 04 2020/1451, в якому було зазначено, що з 01.05.2020 за кредитним договором буде діяти процентна ставка в розмірі 18,57 %. В повідомленні АТ «КредоБанк» від 07.04.2020 вих. № 07 04 2020/1451 вказано про зміну процентної ставки за кредитним договором в сторону підвищення з 10,49 % до 18,57 % та, в свою чергу, збільшення розміру щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 6 019,00 грн. З даним повідомленням позивач не погодився та направив до Банку заяву про необхідність надання банківських виписок та незаконність підвищення ставки, повернення в попередній стан. Разом з цим, через карантинні обмеження, зменшення фінансового стану, підвищення процентної ставки, позивач звернувся до Банка із проханням надати кредитні канікули, тобто відстрочити сплату чергових платежів на складний період. Позивач вказує, що банк надав йому на 3 місяці кредитних канікул, шляхом не сплати тіла кредиту, а оплати лише відсотків в розмірі 2 407,60 грн, у результаті чого вони уклали додаткову угоду № 1 від 25 травня 2020 року до кредитного договору. Проте, позивач вважає, що банк, надаючи 26.05.2020 додаткову угоду № 1 на підпис позичальнику, ввів в оману останнього, так як зазначив, що договір укладається для зниження навантаження по оплаті кредиту та відновлення платоспроможності позичальника, однак зі змісту умов договору вбачається навпаки збільшення кредиторського навантаження, збільшення суми оплати по кредиту та збільшення відсоткової річної ставки, а тому позивач прохав визнати додатковий договір недійсним. Також, другою істотною умовою незаконності додаткового договору позивач вказує те, що він прямо суперечить закону та матеріальному праву, а безпосередньо внесеним змінам до Цивільного кодексу України та Закону України «Про банки і банківську діяльність». Укладення суперечливих угод є неправомірним, а тому вони є недійсними. Вважає, що такі дії є неправомірними та порушують Закон України «Про захист прав споживачів», а тому відповідачем нанесена моральна шкода, яку він оцією у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:

Визнано неправомірними дії АТ «КРЕДОБАНК» з приводу підвищення процентної ставки за кредитним договором №23750/2019 від 12.04.2019 року;

Зобов`язано АТ «КРЕДОБАНК» згідно кредитного договору №23750/2019 від 12.04.2019 року перерахувати розмір ануїтетного платежу в первинний стан на 4 896,00 грн та повернути в попередній стан розмір процентної ставки на 10,49% з 01.05.2020 по дату набрання рішенням законної сили;

Зобов`язано АТ «КРЕДОБАНК» зарахувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за період з 01.05.2020 по дату здійснення обрахування в розмірі котрий більше 4 896,00 грн на погашення кредиту (тіла кредиту);

В іншій частині позову - відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про визнання недійсним додаткового договору та про стягнення судових витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом цивільної справи задоволено:

Стягнуто з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (79026, Україна, м. Львів, вул. Сахарова, 78, МФО 325365, ) на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн понесених судових витрат на правничу допомогу;

Визнано недійсним додатковий договір № 1 від 26.05.2020 року до кредитного договору № 23750/2019 від 12.04.2019 року;

Із рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року та додатковим рішенням від 26 квітня 2022 року не погодився відповідач, АТ «КРЕДОБАНК», та оскаржив їх в апеляційному порядку в особі уповноваженого представника.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача, Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», ОСОБА_2 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358ЦПК України у зв`язку тим, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарженні і наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника відповідача, Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», ОСОБА_2 , на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2022 року.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі скаржник прохав скасувати додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2022 року та прийняти нове відмову у задоволенні вимог позивача.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Щодо визнання недійсним Додаткового договору, вважає, що додаткове рішення суду ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування норм матеріального права. При укладенні Додаткового договору позивач, з метою зменшення кредитного навантаження у визначений розрахунковий період, діючи свідомо і вільно, враховуючи власні інтереси, прийняв рішення про зміну умов кредитування. Згідно підписаного сторонами нового Графіку платежів позивач в період з червня 2020 по серпень 2020 (3 місяці наступні за місяцем укладення Додаткового договору за користування кредитними коштами сплачував лише проценти (у розмірі 2 407,60 грн), при цьому, сплата позивачем платежів з погашення кредиту (тіла кредиту) відтерміновується на наступні періоди. Факт відтермінування (на 3 місяці) платежів з погашення кредиту свідчить про зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позивача у вказаний період, що підтверджується розрахунком, наведеним в апеляційній скарзі. Тобто, у визначений розрахунковий період (з червня 2020 по серпень 2020) сторонами було погоджено «новий» Графік платежів, відбулось сукупне зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позивача/позичальника на загальну суму 12 247,20 гривень. Дана обставина доводить факт наявності свідомої і добровільної згоди Позивача на продовження взаємовідносин з Банком на погоджених умовах, що також знайшло своє відображення у п. 3 Додаткового договору. Місцевим судом залишено поза увагою факти того, що відповідач виконав всі обов`язки, покладені на нього чинним законодавством під час укладення Додаткового договору; умови Додаткового договору не є несправедливими, відповідають вимогам чинного законодавства на дату його укладення; відповідач не здійснював відносно позивача нечесну підприємницьку практику, не вводив його в оману; Додатковий договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного правочину та в подальшому виконував його умови.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката, скаржник вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірним, не відповідає критеріям реальності, дійсності, необхідності, неминучості, та з урахуванням статистичних даних про розмір середньої заробітної плати, не має перевищувати 1-2 тисяч гривень.

Заперечень інших учасників справи на апеляційну скаргу.

09.12.2022 до апеляційного суду від представника позивача, адвоката Кіндяка О.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній прохав у задоволенні апеляційної скарги відмовити, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

23 грудня 2021 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано неправомірними дії АТ «КРЕДОБАНК» з приводу підвищення процентної ставки за кредитним договором №23750/2019 від 12.04.2019 року;

зобов`язано АТ «КРЕДОБАНК» згідно кредитного договору №23750/2019 від 12.04.2019 року перерахувати розмір ануїтетного платежу в первинний стан на 4 896,00 грн. та повернути в попередній стан розмір процентної ставки на 10.49% з моменту 01.05.2020 року по дату набрання рішення законної сили; зобов`язано АТ «КРЕДОБАНК» зарахувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за період з 01.05.2020 року по дату здійснення обрахування в розмірі котрий більше 4 896,00 грн. на погашення кредиту (тіла кредиту).

В іншій частині позову - відмовлено.

17.01.2022 адвокат Кіндяк О.І., що представляє інтереси позивача у справі, подав заяву до суду першої інстанції про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме прохав: ухвалити додаткове рішення, яким визнати недійсним додатковий договір № 1 від 26.05.2020 року до кредитного договору №23750/2019 від 12.04.2019 року. (а.с. 21-22 т. 2)

Також, 17.01.2022 адвокат Кіндяк О.І. подав ще одну заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій прохав ухвалити додаткове рішення про стягнення з АТ «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. (а.с. 24-25 т. 2)

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2022 вказані заяви адвоката Кіндяка О.І. об`єднано в одне провадження № 2-др/554/9/2022 (а.с. 62 т. 2).

Задовольняючи заяви адвоката Кіндяка О.І. та ухвалюючи 26.04.2022 додаткове рішення у справі, місцевий суд виходив з того, що в мотивувальній частині рішення суду по суті справи від 24.01.2022 судом було встановлено, що додатковий договір суперечить нормам матеріального права, дії АТ «КРЕДОБАНК» з приводу підвищення процентної ставки за кредитним договором № 23750/2019 від 12.04.2019 є незаконними, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, однак в резолютивній частині рішення щодо визнання додаткової угоди недійсною, судом вказано не було.

Щодо ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000 грн, місцевий суд установив наступне.

20 квітня 2020 року між адвокатом Кіндяк Олександром Ігоровичем та Дузенком В.М. було укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов котрого Адвокат надає Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), зобов`язується представляти інтереси Клієнта у цивільних справах та безпосередньо представляти інтереси клієнта перед АТ «КредоБанк» щодо врегулювання питання погашення заборгованості, захисту інтересів та прав клієнта, захисту честі, гідності та ділової репутації, та у необхідних випадках представляти інтереси клієнта в Октябрському районному суді м. Полтави стосовно питання визнання дій банка неправомірними перерахунок кошті та стягнення моральної шкоди.

30 листопада 2020 року між Адвокатом та позивачем була укладена Додаткова угода №1 до договору, пунктом 1 котрої сторони домовились, що Адвокат зобов`язується представляти інтереси Клієнта у цивільній справі №554/11066/20, котра знаходиться в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі відділення вул. Європейська, 21 АТ «КРЕДОБАНК» у м. Полтава про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди, (як суді першої інстанції), де клієнт являється позивачем.

Згідно п. 3, 4. Додаткової угоди № 1 сторони за цим Договором домовились, що вартість послуг (гонорар)адвоката за Договором про надання правової допомоги по розгляду цивільної справи №554/11066/20та участі як в суді першої інстанції, визначається на підставі Акту виконаних робіт та становить 5 000.00 грн. (п`ять тисяч гривень). Правова допомога вважаються наданою після підписання цієї Додаткової угоди № 1 та Акту виконаних робіт, який підписується Сторонами.

29 червня 2021 року між сторонами був укладений Акт виконаних робіт, в якому сторони погодили, що Адвокатом були надані послуги Клієнту по супроводженні в Октябрському районному суді м. Полтави цивільної справи № 554/11066/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі відділення вул. Європейська, 21 АТ «КРЕДОБАНК» у м. Полтава про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди.

Адвокатом надані наступні послуги, а саме: складені на направлені третім особам запити для отримання документів; скарги на неправомірні дії банка, направлені адвокатські запити та отримані відповіді на них, складено та підготовлено позовну заяву, заяву про уточнення позовних вимог, заяви про долучення доказів по справі, ознайомлення з матеріалами справи; участь при розгляді справи.

Сторони, підписавши даний акт виконаних робіт, погодились, що претензій один до одного не мають з приводу виконання роботи адвокатом по Договору про надання правової допомоги від 20.04.2020 р., та додаткової угоди № 1 від 30.11.2020 року, щодо участі адвоката в справі № 554/11066/20.

Послуги надані адвокатом сторони погодили у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Станом на 29.06.2021 позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 5000.00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги та Актом виконаних робіт.

30.11.2020 ОСОБА_1 оплачено адвокату Кіндяку О.І. гонорар за надання правової допомоги у розмірі 5000 грн, що підтверджується виданою квитанцією.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, місцевий суд виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази, на підтвердження факту сплати вказаної суми адвокату. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Сума, зазначена позивачем до відшкодування, є реальною, розумною та співмірною з наданими послугами.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду апеляційний суд дійшов наступного висновку.

щодо перегляду додаткового рішення стосовно позовної вимоги про визнання недійсним додаткового договору № 1 від 26.05.2020 до кредитного договору № 23750/2019 від 12.04.2019.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України. Воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до збільшених позовних вимог (а.с. 80-96), предметом позову у справі були вимоги про:

визнання неправомірними дій АТ «КРЕДОБАНК» з приводу підвищення процентної ставки за кредитним договором № 23750/2019 від 12.04.2019;

визнання недійсним додаткового договору № 1 від 26.05.2020 до кредитного договору № 23750/2019 від 12.04.2019;

зобов`язання АТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору № 23750/2019 від 12.04.2019 перерахувати розмір ануїтетного платежу в первинний стан на 4 896,00 грн та повернути в попередній стан розмір процентної ставки на 10.49% з моменту 01.05.2020 по дату набрання рішення законної сили;

зобов`язання АТ «КРЕДОБАНК» зарахувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за період з 01.05.2020 по дату здійснення обрахування в розмірі котрий більше 4 896,00 грн, а саме 6 288 грн, на погашення кредиту (тіла кредиту);

стягнути з АТ «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Як вбачається із вступної частини рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року, судом першої інстанції зазначено стислий виклад позиції позивача з урахуванням уточнених позовних вимог.

В мотивувальній частині рішення суду по суті справи судом першої інстанції наведено наступні висновки по суті заявлених позовних вимог:

«…..Таким чином, сам додатковий договір суперечить як мотивам укладення, він не спрямований на зменшення кредитного навантаження та платоспроможності Позичальника, так і умовам кредитного договору…. Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що банк, надаючи 26.05.2020 року додаткову угоду № 1 на підпис позичальнику, неправомірно збільшив кредиторське навантаження, суми оплати по кредиту, та збільшив відсоткову річну ставку, оскільки норми вищевказаних законів щодо заборони підвищення процентної ставки за кредитним договором носять імперативний характер, дотримання яких є обов`язковим. Отже, зважаючи на вказане, банк, укладаючи додаткову угоду до кредитного договору щодо зміни істотних умов, зокрема у частині збільшення процентних ставок за кредитним договором з клієнтом, зобов`язаний дотримуватись норм чинного законодавства, зокрема вимог Закону № 540. Проте, судом встановлено, що додатковим договором № 1 від 26.05.2020 року було збільшено як суму ануїтетного платежу так і збільшення процентної ставки, що з урахуванням норм вищевказаного законодавства є незаконним... Так, посилання позивача на погіршення самопочуття та порушення звичайного ритму життя, у зв`язку з вищевказаними діями банку, як на підставу відшкодування йому матеріальної шкоди у розмірі 10 000 грн. суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не підтверджуються жодними матеріалами справи та у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли…З огляду на зазначені приписи закону й вимоги Постанови Пленуму ВСУ та зважаючи на те, що вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди ґрунтується виключно на факті порушення банком умов кредитного договору в частині підвищення процентних ставок, відсутні правові підстави для задоволення цієї вимоги позивача…».

В резолютивній частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року зазначено:

«Визнати неправомірними дії АТ «КРЕДОБАНК» з приводу підвищення процентної ставки за кредитним договором №23750/2019 від 12.04.2019 року;

Зобов`язати АТ «КРЕДОБАНК» згідно кредитного договору №23750/2019 від 12.04.2019 року перерахувати розмір ануїтетного платежу в первинний стан на 4 896,00 грн та повернути в попередній стан розмір процентної ставки на 10,49% з 01.05.2020 по дату набрання рішенням законної сили;

Зобов`язати АТ «КРЕДОБАНК» зарахувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за період з 01.05.2020 по дату здійснення обрахування в розмірі котрий більше 4 896,00 грн на погашення кредиту (тіла кредиту);

В іншій частині позову відмовити».

Зазначаючи в резолютивній частині рішення «В іншій частині позову відмовити» місцевий суд ухвалив рішення стосовно всіх позовних вимог, з приводу яких сторони подавали свої докази і давали пояснення.

У такому випадку наявність протиріччя між мотивувальною та резолютивною частиною рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року не можливе шляхом ухвалення додаткового рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Усунення такого протиріччя можливе лише шляхом перегляду рішення суду по суті справи, а не ухвалення додаткового рішення.

Місцевий суд зазначеного не врахував, та, задовольняючи заяву адвоката Кіндяка О.І. про ухвалення додаткового рішення щодо визнання недійсним додаткового договору № 1 від 26.05.2020, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у місцевого суду правових підстав для визнання неправомірною зміну Змінюваної процентної ставки, апеляційний суд зазначає, що такі доводи виходять за межі апеляційного перегляду, оскільки предметом апеляційного перегляду є додаткове рішення у справі, тоді як у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача, Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», ОСОБА_2 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року по суті справи відмовлено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022.

щодо перегляду додаткового розподілу в частині стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, серед іншого, як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України)

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України)

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 216-222 т. 1), адвокатом Кіндяком О.І. під час розгляду справи судом першої інстанції, до закінчення судових дебатів у справі, було подано заяву про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн, разом із доказами понесення таких витрат.

Відповідачем, у порядку ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, подано заяву про зменшення таких витрат у зв`язку із їх неспівмірністю (а.с. 35-37 т. 2).

Апеляційним судом установлено, що при ухваленні рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2021 року по суті справи судом першої інстанції не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Місцевий суд надав належну оцінку доказам на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції, зокрема, дослідив договір про надання правової допомоги та додаткову угоду № 1 до нього, Акт виконаних робіт та квитанцію про фактичну оплату позивачем послуг адвоката у справі у сумі 5 000 грн. Разом із тим, не навів жодних висновків щодо заявленої стороною відповідача заяви про зменшення таких витрат та не врахував принципу пропорційності розподілу судових витрат, оскільки позовні вимоги по суті спору було задоволено частково.

Одним із принципів цивільного судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 357/380/20)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Апеляційний суд не знаходить підстав для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням представника АТ «Кредобанк» у зв`язку із недоведеністю відповідачем його неспівмірності.

Посилання скаржника на статистичні дані по середній заробітній платі в Полтавській області не свідчать про неспівмірність розміру витрат позивача на правову допомогу, понесених ним у справі у сумі 5 000 грн у розумінні ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Такі витрати є доведеними належними доказами, обґрунтованими, розумними та реальними, а їх розмір не завищений з огляду на обсяг проведених адвокатом робіт та складність справи.

Однак, враховуючи часткове задоволення судом першої інстанції позовних вимог по суті спору, витрати позивача на професійну правничу допомогу, понесених ним під час розгляду справи у суді першої інстанції підлягають частковому відшкодуванню - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 4 000 грн.

Щодо доводів скаржника про те, що додаткове рішення суду ухвалене судом першої інстанції за відсутності представника відповідача та заява про відкладення розгляду справи 26.04.2022 з об`єктивних причин була проігнорована місцевим судом, що порушує принцип змагальності сторін, право на публічний розгляд справи та право на захист, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема : 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

З матеріалів справи вбачається, що про судове засідання 26.04.2022 з розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач АТ «Кредобанк» був повідомлений шляхом надіслання судової повістки у передбаченому ч. 6 ст. 128 ЦПК України порядку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення),

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.02.2022 участь представника відповідача у судовому засіданні 26.04.2022 була забезпечена за заявою представника відповідача в режимі відеоконференції.

Представник АТ «Кредобанк» був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 61-62 т. 2).

Неприбуття представника АТ «Кредобанк», належним чином повідомленого, у судове засідання 26.04.2022 в режимі відеоконференції, не є перешкодою, в силу вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, для розгляду судом першої інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення.

З урахуванням положень статей 223, 270 ЦПК України для розгляду місцевим судом заяви про ухвалення додаткового рішення, важливим є факт належного повідомлення учасників справи та достатність у справі матеріалів для розгляду справи для ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Основною умовою відкладення розгляду справи (у тому числі за клопотанням сторони у справі) є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні, не відкладаючи розгляду справи.

З огляду на викладене, доводи скаржника про порушення місцевим судом принципу змагальності сторін, права сторони відповідача на публічний розгляд справи та права на захист через невідкладення судового засідання за клопотанням представника відповідача, - є безпідставними.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи те, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення було порушено норми процесуального права і це порушення призвело до неправильного вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення з ухваленням нового рішення.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача, Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2022 року - скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 4 000,00 грн понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

В задоволенні заяви представника позивача, адвоката Кіндяка О.І., про ухвалення додаткового рішення у справі в частині визнання недійсним додаткового договору № 1 від 26.05.2020 року до кредитного договору № 23750/2019 від 12.04.2019 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко