ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2287/22 Справа № 205/1807/20 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Лаченкової О.В,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2020 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він з ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 15 червня 2013 року по 20 червня 2017 року. За час шлюбу подружжям було придбано майно:

- за договором купівлі-продажу частини квартири від 19.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11179160 від 19.10.2013 року, зареєстровано за відповідачем. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; - за договором купівлі-продажу №136 від 17.01.2015 року - земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 ), площею 0,0283 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер: :02:005:0221. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14; - за договором купівлі-продажу №131 від 17.01.2015 року - земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 ), площею 0,15 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер: :02:005:0220. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14; - за договором купівлі-продажу №126 від 17.01.2015 року - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), загальною площею 34,6 м.кв. Право власності, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8414080 від 17.01.2015 року, зареєстровано за відповідачем. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14. Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної земельної ділянки, будинку та квартири. Оскільки вищезазначене нерухоме майно було придбане сторонами в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить здійснити поділ вищезазначеного майна сторін, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за позивачем право власності: на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0283 га, кадастровий номер: :02:005:0221; на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,15, кадастровий номер: :02:005:0220.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0283 га, кадастровий номер: :02:005:0221, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0283 га, кадастровий номер: :02:005:0221, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0283 га, кадастровий номер: :02:005:0221, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,15 га, кадастровий номер: :02:005:0220, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,15 га, кадастровий номер: :02:005:0220, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,15 га, кадастровий номер: :02:005:0220, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5 764,01 грн.

В апеляційній скарзі на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 просить рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року по справі №205/1807/20 скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року (а.с. 14).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

У період шлюбу ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу частини квартири від 19 жовтня 2013 року було придбано 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-19), право власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. за відповідачем, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (а.с. 20).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведену оцінювачем ОСОБА_4 , ринкова вартість 1/3 частини зазначеної квартири станом на 08 квітня 2020 року становить 188 300 грн. (а.с.38-56).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 34,6 м.кв. на підставі договору купівлі-продажу №126 від 17.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С., номер запису про право власності 8414080 (а.с.22-23).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 08 квітня 2020 року вартість будинку становить 96 600 грн.(а.с.57-93).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,15 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер: :02:005:0220 на підставі договору купівлі-продажу №131 від 17.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С., номер запису про право власності 8414220 (а.с.22).

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 1 500 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 07 квітня 2020 року ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 77 000 грн.(а.с.95-112).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,0283 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:005:0221, на підставі договору купівлі-продажу №136 від 17.01.2015 року, номер запису про право власності 8414354 (а.с.21).

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 283 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 07 квітня 2020 року ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 13 800 грн.(а.с.75-93).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.16).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на вищевказане майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя, оскільки 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 34,6 м.кв., земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,15 га, кадастровий номер: :02:005:0220, земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,0283, кадастровий номер: :02:005:0221, було придбано відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Статтею 63 СК України закріплено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що все майно, яке придбано в шлюбі, було придбано за власні кошти ОСОБА_1 від продажу майна, яке належало їй на підставі договору дарування, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не знайшли свого підтвердження. Укладаючи договір купівлі - продажу частини квартири зазначено, що договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна укладається в їх інтересах і відповідає дійсним намірам подружжя. Доводи про те, що на депозитному рахунку у АТ КБ «ПриватБанк», відкритому на ім`я ОСОБА_1 , були наявні грошові кошти, за які придбане спірне нерухоме майно, не заслуговують на увагу, оскільки докази про зняття їх саме в період укладення договорів купівлі-продажу майна відсутні, строк дії депозитного рахунку ОСОБА_1 сплив (не був пролонгований) в серпні 2014 року, тобто задовго до набуття у власність нерухомого майна.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова