Справа № 727/9449/22
Провадження № 2/727/1878/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної ради, третя особа без самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення, допуск до виконання обов`язків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної ради, третя особа без самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення, допуск до виконання обов`язків.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.07.2003 року розпорядженням Чернівецького міського голови за №450-к його було призначено на посаду головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» та укладено трудовий договір.

01.04.2020 року на підставі рішення №17-36/20 Чернівецька обласна рада прийняла у власність КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1».

На підставі контракту від 02.04.2020 року з Чернівецькою обласною радою позивача призначено на посаду генерального директора «Чернівецький обласний перинатальний центр» на строк з 02.04.2020 року по 01.04.2025 року.

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 18.10.2022 року №86-П його було поновлено на роботі та допущено до роботи на посаду генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр».

19.10.2022 року розпорядженням голови Чернівецької обласної ради №87-П призначено проведення службового розслідування стосовно генерального директора ОСОБА_1 , визначено предметом службового розслідування усунення конфлікту інтересів стосовно роботи близьких до ОСОБА_1 осіб, які працюють в цьому підприємстві. Встановлено строк службового розслідування з 19.10.2022 року по 18.11.2022 року.

Пунктом 4 розпорядження №87-П від 19.10.2022 року ОСОБА_1 відсторонено від здійснення повноважень за посадою на час проведення службового розслідування, починаючи з 19.10.2022 року без збереження заробітної плати.

Із вказаним розпорядженням позивач не погоджується, вважає його незаконним, протиправним та таким, що порушує трудові права.

Зокрема, зазначив, що така підстава проведення службового розслідування як «для усунення конфлікту інтересів стосовно роботи близьких осіб, які працюють в цьому підприємстві», не визначена в Порядку №950. Більше того, про потенційний конфлікт інтересів із близькою до позивача особою, його сином ОСОБА_2 повідомлено роботодавця 28.12.2020 року та уповноважену особу з питань корупції. Потенційний конфлікт інтересів усунуто 29.12.2020 року про що повідомлено голову обласної ради.

Чернівецька обласна рада не встановила жодної підстави, визначеної у п.1 Порядку №950 для проведення службового розслідування відносно позивача, у зв`язку з чим вказане розпорядження підлягає скасуванню.

Просив визнати незаконним, протиправним та скасувати розпорядження Голови Чернівецької обласної ради О.Бойко №87-П від 19.10.2022 року «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою».

Допустити ОСОБА_1 до виконання обов`язків генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 19.10.2022 року.

Стягнути з Чернівецької обласної ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. та 30000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.10.2022 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

У статті 190 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з додержанням вимог частини 5 статті 128 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 18.11.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача Чернівецької обласної ради про розгляд справи з повідомленням учасників справи було відмовлено.

Відповідачем Чернівецькою обласною радою було подано відзив на позов. У відзиві представник позов не визнав. Зазначив, що 19.10.2022 року на телефон приймальної Чернівецької обласної ради надійшов анонімний дзвінок щодо можливого факту вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією генеральним директором КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_1 . Сутність цього порушення полягає у виконанні позивачем з грудня 2020 року своїх трудових обов`язків в умовах реального конфлікту інтересів внаслідок спільної роботи з близькою особою: своїм сином ОСОБА_2 .

Анонімне повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

За фактом зазначеного повідомлення 19.10.2022 року розпорядженням голови обласної ради №87-П призначено проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 . Предметом службового розслідування визначено усунення конфлікту інтересів стосовно роботи близьких до ОСОБА_1 осіб, які працюють на згаданому комунальному підприємстві. Встановлено строк службового розслідування з 19.10.2022 року по 18.11.2022 року. Пунктом четвертим розпорядження відсторонено позивача від здійснення повноважень за посадою на час проведення службового розслідування, починаючи з 19.10.2022 року без збереження заробітної плати.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення. Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків.

Зазначив, що позивач є посадовою особою юридичної особи публічного права, а отже на нього поширюються норми ЗУ «Про запобігання корупції» та вимоги Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №950 від 13.06.2000 року.

Прийняття розпорядження про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 не порушує його трудових прав, оскільки немає жодних правових наслідків.

Крім того, посилався на те, що абзацом першим пункту 4 Порядку встановлено, що службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу. Питання відсторонення чи не відсторонення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є дискреційним повноваженням суб`єкта, яким було прийнято рішення про проведення службового розслідування. Враховуючи наявність у Чернівецької обласної ради законних підстав щодо винесення розпорядження про проведення службового розслідування відносно позивача, вважає правомірним та обґрунтованим прийняття рішення щодо тимчасового відсторонення ОСОБА_1 від виконання ним службових обов`язків на підставі п.4 Порядку.

Також, звернув увагу на те, що позивачем не було долучено до позовної заяви попереднього орієнтованого розрахунку судових витрат, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до голови Чернівецької обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення, допуск до виконання обов`язків на посаді генерального директора.

За змістом ч.8 ст.279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Згідно з частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи та спірні правовідносини.

Так, спір між сторонами виник у зв`язку з видачею відповідачем розпорядження №87-П від 19.10.2022 року «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою».

Зокрема, судом встановлено, що розпорядженням Чернівецької обласної ради №86-П від 18.10.2022 року було скасовано розпорядження «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_1 від 05.08.2022 року №64-П (а.с.7).

Поновлено та допущено ОСОБА_1 до роботи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 08.08.2022 року.

У подальшому, розпорядженням №87-П від 19.10.2022 року, виданим першим заступником голови Чернівецької обласної ради Гуйтор Миколою, керуючись частиною 7 ст.55 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ст.46 КЗпП України, п.1 та п.4 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей ЗУ «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ №950 від 13.06.2000 року, п.7.3.3 Статуту комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр», затвердженого розпорядженням голови від 21.09.2022 року №92 та враховуючи повідомлення щодо наявності конфлікту інтересів від 19.10.2022 року, вирішено провести службове розслідування стосовно генерального директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_1 . Визначено предметом службового розслідування усунення конфлікту інтересів стосовно роботи близьких до ОСОБА_1 осіб, які працюють у цьому підприємстві. Встановлено строк проведення службового розслідування з 19.10.2022 року по 18.11.2022 року. Відсторонено генерального директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_1 від здійснення повноважень за посадою на час проведення службового розслідування, починаючи з 19.10.2022 року без збереження заробітної плати (а.с.8).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 Кодексу трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін. Строк трудового договору може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Строк, на який працівник наймається на роботу, вказується у наказі про прийняття на роботу, інакше вважатиметься, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором

Відповідно Кодексом законів про працю України, статтею 46, встановлено підстави відсторонення працівника від роботи.

Зокрема, відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

Під час відсторонення працівника трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, а тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

При цьому, підстави відсторонення працівника від роботи, зазначені в ст.46 Кодексу не є вичерпними. Так, за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Із дослідженого судом статуту КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр», затвердженого розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 21.09.2022 року, видно, що Підприємство є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством. Підприємство створене за рішенням Чернівецької обласної ради №17-36/20 від 04.02.2020 року шляхом прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області. Засновником (власником) підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Чернівецької області, від імені якої діє Чернівецька обласна рада.

Управління підприємством здійснюється відповідно до цього статуту на основі поєднання прав засновника, органу, до сфери управління якого входить підприємство, керівника підприємства та участі в управлінні трудового колективу (п.7.1).

Поточне керівництво підприємством здійснює керівник підприємства - Генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї за рішенням Чернівецької обласної ради відповідно до Порядку, визначеного законодавством України та відповідним рішенням Чернівецької обласної ради, та який відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством охорони здоров`я України. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність Генерального директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найми визначаються контрактом (п.7.2).

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «По запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 затверджено «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Пунктом 1 Постанови № 950 визначено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: - у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; - у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; - на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; - з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Отже, відсторонення працівника допускається або у випадках, перелічених у статті 46 КЗпП України, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Таким нормативним документом є Постанова Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, якою затверджено «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Пунктом 2 Порядку № 950 встановлено, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 950 рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження №87-П від 19.10.2022 року, предметом службового розслідування було визначено усунення конфлікту інтересів стосовно роботи близьких до ОСОБА_1 осіб, які працюють у цьому підприємстві.

Службове розслідування було призначено на підставі анонімного телефонного повідомлення до обласної ради щодо можливого конфлікту інтересів директора ОСОБА_1 , який прийняв на роботу свого сина, яке було зафіксовано в журналі реєстрації звернень громадян Чернівецької обласної ради 19.10.2022 року.

Даючи оцінку аргументам сторін з приводу вказаних обставин, суд виходить із наступного.

Так, за змістом ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Якщо особа отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона звільняється від відповідальності, якщо у діях, щодо яких вона зверталася за роз`ясненням пізніше було виявлено конфлікту інтересів.

Як було встановлено судом, 28.12.2020 року лікар-акушер-гінеколог ОСОБА_2 звернувся до В.о. Генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» Коломієць Н.Ю. з заявою про переведення його на посаду завідувача пологим відділенням з індивідуальними сімейними пологовими залами та операційними з 29.12.2020 року, за результатами розгляду якої видано наказ №283 від 28.12.2020 року (а.с.14-15).

Того ж дня, В.о. Генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» Коломієць Н.Ю. звернулася з листами-повідомленнями до голови уповноваженої комісії з питань запобігання та виявлення корупції «Чернівецький обласний перинатальний центр» Гулевич М.М. та Голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. для врегулювання конфлікту інтересів та повідомила про намір переведення лікаря-акушера-гінеколога ОСОБА_2 на посаду завідувача пологим відділенням з індивідуальними сімейними пологовими залами та операційними, який є близьким родичем - сином генерального директора ОСОБА_1

29.12.2020 року комісією з питань запобігання та виявлення корупції «Чернівецький обласний перинатальний центр» було прийнято рішення оформлене протоколом №3, яким рекомендовано в.о. генерального директора Коломієць Н.Ю. внести певні зміни в посадову інструкцію завідувача пологового відділення з індивідуальними сімейними пологовими залами та операційними ОСОБА_2 для подальшого виключення конфлікту інтересів, а саме прямого підпорядкування завідувача генеральному директору ОСОБА_1 та підпорядкувати медичному директору Ринжуку В.Є. (а.с.10-11).

30.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до голови уповноваженої комісії з питань запобігання та виявлення корупції «Чернівецький обласний перинатальний центр» Гулевич М.М. з листом-повідомленням, в якому повідомив, що 29.12.2020 року на посаду завідувача пологового відділення з індивідуальними сімейними пологовими залами та операційними було переведено ОСОБА_2 , з яким він перебуває у родинних відносинах, а саме останній являється його сином. Лист-повідомлення написаний та наданий для здійснення заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів (а.с.13).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України.

Водночас право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Отже, з метою належного звернення за судовим захистом особа на момент звернення до суду повинна обґрунтувати існування його порушеного права або законного інтересу.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 року у справі №640/9600/20 зазначив, що службове розслідуванням - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації.

Водночас обов`язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що розпорядження №87-П від 19.10.2022 року про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 не порушує трудових прав позивача, оскільки прийняття такого рішення не має жодних правових наслідків.

У пункті 4 Порядку № 950 законодавець окремо врегульовує питання відсторонення особи, щодо якої проводиться службове розслідування.

Так, службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

Особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від здійснення повноважень на посаді в порядку, визначеному законом, якщо інше не передбачено Конституцією України.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від здійснення повноважень за рішенням керівника органу до закінчення розгляду справи судом.

У разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення відстороненій від здійснення повноважень особі відшкодовується середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з таким відстороненням.

Таке окреме врегулювання та зазначення про те, що рішення про відсторонення приймається керівником органу, який має право приймати рішення про проведення службового розслідування, дає підстави вважати про наділення Порядком № 950 керівника органу певним обсягом дискреційних повноважень на вирішення цього питання. Інакше б була відсутня необхідність у такому окремому зазначенні, якби виключні підстави відсторонення особи від здійснення повноважень на посаді при проведенні службового розслідування були б чітко визначені чинним законодавством, в тому числі Порядком № 950.

Про альтернативність вибору керівника при вирішення питання відсторонення особи від здійснення повноважень на посаді при проведенні службового розслідування свідчить й застосування словосполучення «може бути» в абзаці третьому пункту 4 Порядку № 950. У вказаному пункті зазначено, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від здійснення повноважень за рішенням керівника органу до закінчення розгляду справи судом.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що питання відсторонення чи не відсторонення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування є дискреційним повноваженням суб`єкту, яким було прийнято рішення про проведення службового розслідування.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові №331/2328/21-ц від 03 червня 2021 року.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5, передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно - правовим актом, проектом нормативно - правового акту.

Отже, дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Суд не може зобов`язати обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав суб`єкт владних повноважень, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Щодо позовної вимоги про допуск ОСОБА_1 до виконання обов`язків генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 19.10.2022 року суд зазначає наступне.

Так, п.3, п.4 розпорядження №87-П від 19.10.2022 року, було встановлено строк службового розслідування з 19.10.2022 року по 18.11.2022 року. Відсторонено генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» від здійснення повноважень за посадою на час проведення службового розслідування, починаючи з 19.10.2022 року без збереження заробітної плати.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних прав або обов`язків, в тому числі обов`язок забезпечити виконання наданого відповідно до підпорядкованості доручення.

Акт індивідуальної дії є різновидом правового акта, особливими ознаками якого є правозастосовний характер, персоніфікованість застосування, наявність припису (або констатації) про виконання конкретної дії, однократність застосування, припинення дії після реалізації фактом його виконання. Якщо акт індивідуальної дії прийнятий із порушенням установленого порядку, поза межами компетенції органу або приписи такого акту порушують права, свободи чи охоронювані законом інтереси особи, така особа має право звернутись до суду за захистом. Ефективний захист відбувається лише за умови забезпечення реального поновлення порушених прав, що неможливо здійснити шляхом визнання протиправним і скасування індивідуально-правового акту в разі, якщо такий акт вичерпав свою дію фактом його реалізації та виникли інші правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів.

Оскаржуване розпорядження за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії одноразового застосування, за положеннями якого виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією суб`єктами цих правовідносин певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Розпорядження №87-П від 19.10.2022 року на час розгляду справи судом вичерпало свою дію фактом його виконання, оскільки термін відсторонення позивача було визначено на період проведення службового розслідування, тобто з 19.10.2022 року по 18.11.2022 року, а тому відсутні підстави для задоволенні позовних вимог у цій частині.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 520/15132/19 (провадження № 61-14687св20) зазначено, що «у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2021 року у справі № 680/195/19 (провадження № 61-18748св20) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту». […]

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що «порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову». У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях».

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд враховує, що принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Таким чином, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької обласної ради, третя особа без самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення, допуск до виконання обов`язків - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.