Справа № 182/901/21
Провадження № 2/0182/64/2022
05.12.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -
Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на наступні обставини.
Йому до листопада 2020 року нічого не було відомо про звернення позивачки до Нікопольського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу, пізніше виданого суддею 14.03.2019 року по справі № 182/820/19 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини, оскільки вони з позивачкою у шлюбі жили однією родиною, будь-якого приводу для стягнення з нього аліментів не було, їх сім`я жила в достатку, відношення у сім`ї були добрими до 01.03.2020 року (на час його від`їзду на роботу до Магаданської області). 29.02.2020 року він виїхав на заробітки і його проводжала дружина з друзями, донька та син, напередодні вони всі були у них вдома, були фактично його проводи, тому що він від`їзджав на вісім місяців. В цей час відповідачка його повідомила, що сім`ї вже немає, і він зрозумів, що вона вже перебуває у відношеннях з іншим чоловіком.За час перебування на заробітках він надсилав сім`ї, на ім`я відповідачки, гроші, майже 300 000,00 рублів (на утримання сина), на карточний рахунок відповідачки (отримувача) НОМЕР_1 , та на її особистий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_3 ) у АО СБЕРБАНК по пр.Трубників у м.Нікополі, який вона відкрила ще до його відрядження. У вересні 2020 року відповідачка його повідомила, що вона хоче розірвати шлюб і в листопаді 2020 року звернулась до суду. Позовну заяву про розірвання шлюбу він отримав у січні 2021 року по справі № 182/6476/20, де в позові нею вказано, що вони припинили шлюбні відносини з 01.03.2020 року, бо живуть окремо. Проти дати припинення шлюбних відносин він не заперечує, тобто, з 01.03.2020 року вони живуть окремо. Однак, всі переводи, перерахування коштів на ім`я відповідачки, йшли з місця його роботи - з Магаданської області Росії, тому вважає за необхідне витребувати з банку отримувача у м.Нікополі всю інформацію по руху коштів на рахунках відповідачки (карточному і в банку) з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року. Це необхідно для підтвердження дійсної суми отримання відповідачкою коштів на утримання сина за вказаний період часу, тому, що до 01.03.2020 року у них була повна сім`я, вона існувала і не було ніяких приводів до припинення її існування. Незважаючи на це, відповідачка звернулась до третьої особи з судовим наказом тільки у листопаді 2020 року, коли він прибув до м.Нікополя з Росії, але за час, з дати його видачі з 14.03.2019 року (стягнення аліментів з 05.02.2019 року), незважаючи на те, що був у неї на руках виконавчий лист від 14.03.2019р., на користь якої присуджено аліменти, але вона не зверталась до третьої особи, не було причин для цього (сім`я існувала) і не було причин, щоб їй заважали, або чинили перепони для пред`явлення виконавчого листа, - їх спільні знайомі, друзі, куми в шоці від дій відповідачки. Але ж, незважаючи на те, що ми жили однією родиною до 01.03.2020 року, аліменти з нього утримують з 05.02.2019 року, з часу, коли в нас (у родині) був спільний бюджет, у відносинах була повага один до одного, була взаємна турбота, існувала любов, тобто, все було добре, про це свідчать і фото, які йому надала відповідачка і які в нього були. Заборгованість виникла внаслідок непред`явлення відповідачкою без поважної причини виконавчого документу (судового наказу) до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Вона звернулась лише в листопаді 2020 року і третьою особою було відкрите виконавче провадження ВП № 63532809 постановою від 06.11.2020 року (судовий наказ вступив в закону силу ще 01.03.2019 року), державний виконавець Баранова Ю.В., від якої він отримав виклик на 26.11.2020 року, з забов`язанням надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу, повідомити про повне чи часткове самостійне виконання рішення. І він надав третій особі підтвердження по сплаті аліментів за період роботи в Росії (квитанції, докази перерахування на ім`я відповідачки переводів у рублях на її карточний та особистий рахунок у банку), з часу припинення шлюбних відносин, тобто, з 01.03.2020 року. Але частково зараховані переводи коштів як аліменти по цим доказам (по трьом квитанціям - за квітень, травень, серпень 2020 року), в іншому відмовлено і заборгованість нарахована була з 05.02.2019 року, незважаючи на відкриття провадження 06.11.2020 року і перерахуванню нею аліментів з часу припинення шлюбних відносин, відповідно до позову відповідачки про розірвання шлюбу, де вказаний факт припинення сімейно - шлюбних відносин. 28.12.2020 року він отримав від третьої особи повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників і станом на цю дату заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 28.12.2020 року, за період з 05.02.2019 року по 31.12.2020 року становить 18 064,32 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (як вказано в повідомленні). У зв`язку з чим відносно нього третьою особою були винесені постанови від 28.12.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською ... зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів ... несмертельної дії. І він вимушений був звернутися до їх спільних знайомих з відповідачкою про борг коштів на суму заборгованості для її сплати відповідачці (сплатив 22.01.2021 року 21 000,00 гривень), яка знала, що він повинен їхати на вахту у березні 2021 року, але через встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, він залишиться без роботи та доходів на життя. Після сплати ним заборгованості 27.01.2021 року він отримав від третьої особи п`ять постанов про скасування всіх заходів примусового виконання (за № 6375-6379), що дає йому можливість працювати, заробляти собі на життя та утримувати сина. Але він вимушений звернутися до суду з вимогами, що вказані у позовній заяві. З відповідачкою по справі він був у шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , на утримання якого на користь відповідачки з нього стягуються аліменти. Виконавчий документ від 01.03.2019 року пред`явлений до стягнення лише 06.11.2020 року, цією датою постановою держвиконавця відкрито виконавче провадження ВП № 63532809, тому порушені його конституційні права, про стягнення заборгованості за минулий час, час спільного життя з дружиною. Таким чином, він не має можливості сплачувати заборгованість по аліментам за період з 05.02.2019 року по 29.02.2020 року, яка не існувала і не існує, тому, що вони були єдиною родиною з відповідачкою, був спільний бюджет, у відносинах - повага, взаємна турбота, любов і ніякої заборгованості за цей період не було. Крім того, аліменти на утримання сина він сплачував за час його праці у Росії, про що свідчать переводи на карточний рахунок відповідачки (отримувача) НОМЕР_1 , та на її особистий рахунок № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_3 ) у АО СБЕРБАНК по пр.Трубників у м.Нікополі, які частково зараховані третьою особою. Зараз він сам потребує матеріальної допомоги, взяв гроші в борг для сплати неіснуючої заборгованості, щоб в подальшому отримати право на працю, з виїздом за межі України. Загальна сума заборгованості по аліментах, відповідно до довідки третьої особи - Нікопольського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - від 28.12.2020 року на утримання сина ОСОБА_3 складала 18 064,32 грн. Але розрахунок зроблено без заліку сплачених ним сум на ім`я відповідачки у період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року та за період з 05.02.2019 року по 31.12.2020 року (дії виконавчого документу), проти чого він заперечує. Сума заборгованості невірно надана третьою особою через те, що відповідачка вводить в оману третю особу відносно фактичної сплати ним аліментів на утримання дитини за період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року, та відносно періоду спільного життя з відповідачкою за час з 05.02.2019 року по 29.02.2020 року, відповідно до якого вона була з сином забезпечена всім можливим і у неї не було будь-яких перепон для пред`явлення виконавчого документу (судового наказу) до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Тобто, заборгованість виникла внаслідок непред`явлення відповідачкою без поважної причини виконавчого документу. Звернення до суду викликано тим, що заборгованість у сумі 18 064,32 гривень, сплачена ним вдруге, тому він змушений був вдаватися до допомоги третіх осіб, створюючи для себе умов для його праці і підтримки його життя та своїх дітей. Третя особа не зарахувала всі переводи на ім`я відповідачки за період його перебування на роботі у Магаданській області та нарахувала заборгованість за час їх спільного життя з відповідачкою за період з 05.02.2019 року по 29.02.2020 року у сумі 35 974,68 гривень. Сума нарахованих аліментів за час з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року складає 28 258,25 гривень (загальна сума 64 232,93 гривень), а ним за цей час сплачено близько 300 000,00 рублів, що по середньому курсу до гривні за 2020 року (0,3703) складає суму 111 090,00 грн. Фактично, переплата складає: 111 090,00 28 258,25 = 82 831,75 грн.; по квитанціям, які у нього на руках: 15 000,00 руб. + 19 607,84 руб. + 50 000,00 руб. + 49 000,00 руб. + 2 9411,76 руб. = 163 019,60 руб., або 60 366,16 грн. 28 258,25 = 32 107,91 грн.; фактично зараховано третьою особою з цих квитанцій сума, яка дорівнює 36 168,50 грн., та додатково нею сплачено у грудні та січні 31 000,00 гривен, з яких 2 935,68 гривень за січень 2021 року, тобто, за 2020 року сплачено ним за період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року: 82 831,75 + 28 064,32/10 000 + 18 064,32) = 110 896,07 гривен; з обліком квитанцій, які на руках: 60 366,16 + 28 064,32 = 88 430,48 гривень. Згідно п.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку з його важкою хворобою або іншою обставиною, що мають істотне значення (що має місце в цьому випадку). Крім того, відповідно до п.3 ст.197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Все це порушують принцип правової справедливості, який вимагає, щоб норми були чіткими й точними, спрямовані на забезпечення ст.ст.8, 9 Конституції України, виходячи з конституційного принципу (ч.2 ст.6, ч.1 ст.19 Конституції України), що всі органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. У відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В той же час, відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.За змістом ст.ст.76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. За таких обставин звернувся до суду. В судове засідання сторони не прибули, представник позивача надав заяву про розгляд справи у свою відсутність а просив суд позов його довірителя задовольнити.
Відповідачка про розгляд справи неодноразово повідомлялась належним чином, про що свідчать її та її представника заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату та про призупинення розгляду справи до вирішення іншої. Крім того, про розгляд справи відповідачка повідомлялась також оголошенням на офіційному сайті «Судової влади» та смс-повідомленням, яке отримала особисто (а.с.109, 117), будь-яких заяв до суду не надала, про причини неявки суд також не повідомила.
Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа також надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та винесення рішення на розсуд суду (а.с.107).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
- інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2019 року по справі № 182/820/19 про стягнення аліментів з позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти з ОСОБА_1 у розмірі ј частини на користь ОСОБА_2 . Оскільки сторони по справі проживали у шлюбі однією родиною та мали спільний бюджет, відповідачка не подавала судовий документ на виконання до листопада 2020 року. Тому заборгованість у позивача по аліментам виникла внаслідок непред`явлення відповідачкою без поважної причини виконавчого документу (судового наказу) до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. 29.02.2020 року позивач виїхав на заробітки. За час перебування на заробітках позивач надіслав сім`ї на ім`я відповідачки на утримання сина майже 300 000,00 рублів (а.с.55-63) на її розрахунковий рахунок в АО СБЕРБАНК по пр.Трубників у м.Нікополі, який відповідачка відкрила до відрядження позивача. В листопаді 2020 року відповідачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що вони з чоловіком припинили шлюбні відносини з 01.03.2020 року та живуть окремо (а.с.15-16). Після того, як відповідачка звернулась з судовим наказом до третьої особи, позивач надав третій особі підтвердження по сплаті аліментів за період роботи в Росії (квитанції, докази перерахування на ім`я відповідачки переводів у рублях на її карточний та особистий рахунок у банку), з часу припинення шлюбних відносин, тобто, з 01.03.2020 року. Але переводи коштів у вигляді аліментів (по трьом квитанціям - за квітень, травень, серпень 2020 року) були зараховані частково. В іншому зарахуванні позивачеві було відмовлено і заборгованість нарахована з 05.02.2019 року, незважаючи на відкриття провадження 06.11.2020 року. 28.12.2020 року позивач отримав від третьої особи повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників і станом на цю дату заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 28.12.2020 року, за період з 05.02.2019 року по 31.12.2020 року, складає 18 064,32 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (як вказано в повідомленні). У зв`язку з чим відносно позивача по справі третьою особою були винесені постанови від 28.12.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською ... зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів ... несмертельної дії. Тому, позивач по справі сплатив відповідачці 22.01.2021 року 21 000,00 грн. Після сплати позивачем заборгованості, 27.01.2021 року він отримав від третьої особи п`ять постанов про скасування всіх заходів примусового виконання (за № 6375-6379), що дало позивачу можливість працювати, заробляючи на життя собі та утримання сина. Загальна сума заборгованості по аліментах, відповідно до довідки третьої особи - Нікопольського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - від 28.12.2020 року на утримання сина ОСОБА_3 складала 18 064,32 грн. Але розрахунок третьою особою зроблено без заліку сплачених позивачем сум на ім`я відповідачки у період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року та у період з 05.02.2019 року по 31.12.2020 року. Третя особа не зарахувала всі переводи на ім`я відповідачки за період перебування позивача на роботі в Магаданській області та нарахувала заборгованість за час їх спільного проживання з відповідачкою за період з 05.02.2019 року по 29.02.2020 року у сумі 35 974,68 гривень.
Згідно п.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку з його важкою хворобою або іншою обставиною, що мають істотне значення (що має місце в цьому випадку).
Відповідно до п.3 ст.197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.
10.08.2021 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду (а.с.74-78), залишеного в силі Постановою Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 03.02.2022 року (а.с.79-86), скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Баранової Ю.В., боржник ОСОБА_1 , було відмовлено.
В скарзі ОСОБА_2 посилалась на те, що державним виконавцем неправомірно було зараховано в якості аліментів кошти, що надходили їй від ОСОБА_1 , оскільки у виписці АТ «Сбербанку» значилось, що в призначенні платежу зазначено «дарение не резиденту». Тобто, в квитанціях жодним чином не зазначено, що кошти перераховані в якості аліментів.
На сьогоднішній день відповідачкою теж не доведено того факту, що позивач має заборгованість перед нею по сплаті аліментів. Доводи ж позивача по справі підтверджені випискою з АТ «Сбербанк», наданою на вимогу суду (а.с.55-63) та фото світлинами, наданими в якості доказу сумісного проживання сторін по справі в ті періоди, в які відповідачка не зверталась до третьої особи для стягнення аліментів, хоча вже мала на руках рішення суду з цього приводу.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне в задоволенні вимог відмовити, оскільки ні позивачем, ні представником позивача не представлені суду докази, які б підтверджували вказані вимоги.
Керуючись ст.197 СК України, ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 149-153, 223, 258-259, 263-265, 280, п.6 ст.431, п.2 ст.445 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах у сумі 18 064,32 грн. на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період нарахування аліментів з 05.02.2019 року по 31.12.2020 року, у зв`язку з переплатою заборгованості по аліментам. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908, 00 грн.
В інших позовних вимогах відмовити. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал