СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/587/22
Провадження № 2/306/351/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Свалявської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.1996 року укладеного у Свалявській державній нотаріальній конторі за реєстром № 3855 та зареєстровано Свалявським техінвентарбюро 06.02.1997 року за реєстром №42, ОСОБА_1 , разом із іншими громадянами купили у спільну власність приміщення колишнього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 . Посилається на те, що 09.09.1998 року у Свалявській державній нотаріальній конторі було укладено угоду про встановлення часток кожного із співвласників цього майна, згідно якої до ОСОБА_1 перейшло 3/12 вказаного приміщення. За первісним договором купівлі продажу укладеного у 1996 році та угоди про виділення часток укладеної 09.09.1998 року площа приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » складала 563,3 м.кв. Вказує на те, що кожен із первісних співвласників відокремив свої частки у приміщення із окремим входом, тобто створили власні об`єкти, які використовуються до цього часу. Однак згідно відомостей, які значаться в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно залишається в цілому за адресою у спільній частковій власності із визначенням часток які залишилися після укладення угоди 1998 року. На даний час позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають у власності приміщення магазину загальною площею 95,9 м.кв., відповідно до виготовленого технічного паспорта, яке використовують спільно. Дане приміщення магазину фактично є окремим об`єктом, який за згодою обох позивачів належить їм у рівних частках а саме по 1/2 частині. Зазначає, що на даний час із 1998 року повністю змінився порядок введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна та порядок їх реєстрації, хоча об`єкт не змінив своє цільове призначення, а Свалявська міська рада, як орган місцевого самоврядування не може присвоїти окремий адресний номер приміщенню, яке належить та використовується позивачами, а тому просить позов задовольнити та визнати за кожним з позивачів право власності на 1/2 частину приміщення магазину в АДРЕСА_1 , площею 95,9 м. кв.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зокрема, позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 25-27).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4592834 від 31.08.2004 року позивачам на підставі договору купівлі-продажу на праві спільної часткової власності, відповідно у частинах 7/96 та 8/96 належить нежиле приміщення, колишній магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно угоди від 09.09.1998 року посвідченої державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, зареєстрованої у реєстрі за № 3793, ОСОБА_1 належить 3/12 частини приміщення.(а.с.9)

Матеріалами справи встановлено, що в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно залишається в цілому за адресою у спільній частковій власності із визначенням часток які залишилися після укладення угоди 1998 року (а.с.10-11).

Відповідно до звіту про оцінку майна, магазин літ.А, пл. 94,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта станом на 18.02.2022 року становить 378 550,00 грн. (а.с. 17-18).

Відповідно до технічного паспорту на групу нежитлових приміщень (вбудовані нежитлові приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа №232 таке складається з: «1» торговий зал, площею 88,60 кв.м.; «2» - склад, площею 4,60 кв.м.; «3» - убиральня, площею 2, 70 кв.м., загальна площа становть 95, 90 кв.м. (а.с. 19-21).

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В постанові Верховного Суду України від 04 квітня 2011 року справа №3-18гс11 зазначено, що згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право.

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Свалявської міської ради про визнання права власності з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на Ѕ частини приміщення магазину, загальною площею 95, 9 кв.м., що за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на Ѕ частини приміщення магазину, загальною площею 95, 9 кв.м., що за адресою АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець