Справа № 161/7910/22
Провадження № 2/161/3093/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитрук Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та участі батька у вихованні недієздатної дочки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та участі батька у вихованні недієздатної дочки.

Вказує, що з 06.08.1998 року по 10.07.2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 08.09.2006 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дочкою повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2011 року ОСОБА_4 визнано недієздатною та встановлено опіку, опікуном призначено її.

Також, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2017 року з відповідача стягувались аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 800,00 грн., а в подальшому рішенням суду від 22.05.2019 року збільшено їх розмір до 1500,00 грн.

Зазначає, що раніше призначених аліментів не вистачає для задоволення мінімальних потреб дитини. Дочка є інвалідом з дитинства першої групи «А», внаслідок захворювання визначеного впливом аварії на ЧАЕС. Крім того, вона перебуває під диспансерним спостереженням у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцьк з 2009 року з діагнозом: «Помірна розумова відсталість зумовлена хромосомною патологією» та потребує постійного стороннього догляду. Також у дитини встановлено синдром ОСОБА_6 з вираженою розумовою відсталістю та виявлено вірусний гепатит С.

Крім того, донька має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та дороговартісного лікування, витрати на яке значно зросли.

В зв`язку з наведеним, просить збільшити визначений рішенням суду розмір аліментів до 2000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність.

В ході розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги та просила збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання непрацездатної дочки до 3000 грн. та визначити спосіб участі відповідача, як батька, у догляді за повнолітньою непрацездатною дочкою.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2022 року до участі у справі в якості третьої особи залучено управління охорони здоров`я Луцької міської ради.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на утримання повнолітньої непрацездатної дочки аліменти в розмірі 2500 грн. В решті позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Також встановлено, що дитина проживає з матір`ю, яка здійснює її виховання та догляд. При цьому, ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства першої групи «А», внаслідок захворювання визначеного впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 та випискою з медичної картки хворого (а.с. 9, 10).

ОСОБА_4 потребує стороннього догляду та лікування, у зв`язку з чим позивач немає можливості влаштуватися на роботу чи отримувати додаткові і (або) нерегулярні доходи, будучи її опікуном (а.с. 12-14).

Відповідно до положень ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Так, відповідно до правил вказаної статті батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Як слідує із матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2017 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної недієздатної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 16.06.2017 року (а.с. 9-11).

В подальшому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2019 року збільшено розмір стягуваних аліментів до 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність (а.с. 15-17).

Статтями 182, 200 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів.

Положеннями ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відтак нормами законодавства встановлено можливість та обов`язок батьків утримувати своїх непрацездатних дітей з інвалідністю, навіть якщо вони досягли повноліття. Розмір і періодичність виплат призначається в судовому порядку. Головними умовами для цього є: 1) непрацездатність особи з інвалідністю; 2) необхідність матеріальної допомоги; 3. можливість того з батьків, з ким не проживає його дочка, син з інвалідністю, надавати таку допомогу.

Дочка, син вважаються непрацездатними у разі досягнення ними пенсійного віку або настання інвалідності. Потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності прожиткового мінімуму. Аліментний обов`язок матері, батька не пов`язується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Приписами ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

За законодавством, особи з інвалідністю 1 групи відносяться до повністю непрацездатних громадян.

Визначаючи потреби дочки у наданні їй матеріальної допомоги з боку батька, суд враховує те, що мати, на утриманні якої перебуває дочка, вправі отримувати від держави відповідне соціальне забезпечення у виді пенсії, розмір якої не може бути меншим прожиткового мінімуму.

Разом з тим, суд бере до уваги безумовне існування додаткових витрат, які обґрунтовуються необхідними потребами на систематичне лікування, догляд, реабілітацію особи з інвалідністю, спрямованого на ведення нею повноцінного способу життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

На думаку суду, такі витрати в умовах інфляції та постійного росту цін значно перевищують встановлені державою мінімальні стандарти для проживання.

Також суд приймає до уваги доводи позивача про те, що через необхідність постійного догляду за дитиною, вона не має можливості самостійно працевлаштуватись та належним чином забезпечити проживання собі і дитині, а тому потребує для цього матеріальної допомоги.

Вирішуючи питання про наявність у відповідача можливості надавати недієздатній дочці матеріальну допомогу, суд приймає до уваги те, що він працює, отримує стабільний дохід та отримує пенсію, має у власності житловий будинок та земельну ділянку.

Визначаючи розмір аліментів, який відповідач має сплачувати на утримання своєї дочки, суд приймає до уваги обов`язок обох батьків її утримувати, а також те, що доросла дочка проживає із матір`ю, яка забезпечує її житлом, харчуванням, одягом, несе значні витрати на лікування та діагностику наявного у дитини захворювання, які на даний час значно зросли в ціні.

За таких підстав, суд, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, розмір отримуваних доходів, стан їх здоров`я, розмір вимушених витрат на лікування, сплату комунальних послуг, склад їх сімей, вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати непрацездатній дочці матеріальну допомогу у розмірі 2500 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2019 року з 1500 грн до 2500 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Водночас, на думку суду, не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визначення способу участі відповідача, як батька, у догляді за повнолітньою непрацездатною дочкою, оскільки суду не представлено доказів ухилення батька в такій формі брати участь у спілкуванні та вихованні дитини.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України ст. ст. 180, 182, 192, 200 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої недієздатної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2019 року.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої недієздатної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі2500 (дві тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк