ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3352/22 Справа № 192/1448/21 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтня 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 19929,02 грн. за кредитним договором б/н від 10.09.2014 року та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 вересня 2014 року відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну карту, а розмір кредитного ліміту в подальшому збільшився до 17 000 гривень.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

У відповідності до умов договору банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач згідно з п. 2.1.1.12.3 Договору зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 17 серпня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19 929 гривень 02 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 988 гривень 22 копійки, в тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту 12 813 гривень 49 копійок, 4 174 гривні 73 копійки - заборгованість за простроченим тілом, 938 гривень 40 копійок - заборгованість за нарахованими відсотками, 2 002 гривні 40 копійок - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року у задоволенні позову банку відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, банк звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не дав оцінки довідкам Банку щодо погодження відповідачем умов кредитування, у тому числі, щодо стягнення відсотків тощо.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг був укладений Договір про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідачем не виконано обовязок по поверненню кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем, відсутні відомості про розмір кредиту, який бажав би отримати відповідач, а також відсутні відомості про розмір кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитними коштами. Більше того, в заяві зазначено про те, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я картку для виплат, а не кредитну картку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено укладання між сторонами Договору про надання банківських послуг від 10 вересня 2014 року (а.с.11).

При цьому у заяві відповідача від 10 вересня 2014 року сума кредитного ліміту і процентна ставка не зазначені. Також суду не надано доказів підписання відповідачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» (а.с.14). Тобто доказів укладання 10 вересня 2014 року відповідачем саме кредитного договору з відповідними істотними умовами щодо відсотків за користування кредитом, строку повернення кредиту, штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, у матеріалах справи немає.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову є правильним.

Також апеляційний суд погодується з оцінкою суду першої інстанції, наданій інформації про тип кредитного продукту, який був підписаний відповідачем 08 лютого 2019 року, оскільки підписання такої Інформації не свідчить про отримання кредиту, вона носить лише інформативний характер та не містить посилання про те, що відповідач отримав кредит в будь-якому розмірі. (а.с.12-13)

Що стосується виписки про рух коштів, наданій банком як доказ отримання відповідачем кредиту, то слід зазначити, що у виписці надано відомості про рух коштів по картці НОМЕР_1 за період з 08.02.2019 року по 01.08.2021 року за договором б/н від невстановленої дати.

Згідно довідки банку, зазначену карту було випущено на імя відповідача строком до грудня 2022 року.

При цьому доказів того, що зазначена кредитна карта була отримана ОСОБА_1 саме за договором б/н від 10 вересня 2014 року, про стягнення заборгованості за яким звернувся банк, матеріали справи не містять.

Тобто позивач, звернувшись з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 10 вересня 2014 року, не довів видачі саме за цим договором відповідачу кредитної карти номер НОМЕР_1 , за якою надано виписку про рух коштів.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги Умови і правила, які є невід*ємною частиною кредитного договору, апеляційним судом оцінені та спростовуються тим, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період як з часу виникнення спірних правовідносин (10 вересня 2014 року) так і до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06 жотвня 2021 року). Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне на підставі положень статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида