Справа № 2-н-1929/09
Провадження № 4-с/161/65/22
У Х В А Л А

08 грудня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитрук Т.В.,

з участю представника скаржника Хомича Р.В.,

представника заінтересованої особи Будь С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів).

В обґрунтування скарги посилається на те, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2009 року стягнуто з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором в розмірі 15494,68 грн., а також 77,48 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Вказаний судовий наказ перебував на виконанні у Луцькому відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів).

Зазначає, що станом на 27.09.2022 року будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно неї немає. Крім того, постановою державного виконавця було повернуто згаданий виконавчий документ стягувачу. При цьому, повторно даний виконавчий документ на виконання до відділу не надходив.

Однак, відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на її нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови б/н від 05.05.2010 року, номер запису про обтяження 9796135 та вказано, що згідно даних АСВП встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений даний арешт не виявилось можливим у зв`язку із його відсутністю в системі.

Вважає, що оскільки вона як власник майна не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, жодних вимог до неї як до власника обтяженого майна не пред`явлено, то належне їй майно безпідставно перебуває під обтяженням, чим порушуються її майнові права щодо розпорядження власністю.

У зв`язку з чим, просить зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у місті Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) скасувати арешт з нерухомого майна за №9796135, зареєстрований 05.05.2010 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови б/н від 05.05.2010 року.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав з підстав, викладених у ній та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом з`ясовано, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на підставі постанови державного виконавця б/н Луцького районного відділу ДВС від 05.05.2010 року накладено арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 (а.с. 14-зворот).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.07.2016 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 8).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що станом на 28.09.2022 року відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_4 на виконанні у ВДВС не перебуває (а.с. 16-17).

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що позивач не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, суду не представлено доказів наявності боргових зобов`язань та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у місті Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) скасувати арешт з нерухомого майна за №9796135, зареєстрований 05.05.2010 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови б/н від 05.05.2010 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 13 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кихтюк Р.М.