ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року

м. Черкаси

справа № 708/814/21

провадження № 22-ц/821/1617/22

категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Шульга Павло Миколайович

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

представник відповідача - Коцюба Олексій Вікторович

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Коцюби Олексія Вікторовича на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправним наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

20 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з позовом про визнання протиправним наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час розгляду справи від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі приписів п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки оспорюваний позивачем наказ на час розгляду справи в суді відповідачем скасовано.

До суду також надійшла заява позивача про закриття провадження у справі на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з тим, що позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем. При цьому, позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2022 року закрито провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, яка прийнята судом за пунктом 4 сатини 1 статті 255 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що оспорюваний позивачем наказ про накладення дисциплінарного стягнення відповідачем скасовано вже після порушення справи в суді, тим самим позивач не підтримує своїх вимог саме внаслідок задоволення їх відповідачем і відмовляється від позову саме з цієї підстави, і ця відмова стосується лише прав та обов`язків в межах заявлених позовних вимог, відповідає вимогам чинного законодавства, не порушує прав та/або охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Разом з тим, суд першої інстанції закриваючи провадження у справі, своєю ухвалою стягнув судові витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. понесені позивачем, оскільки розмір витрат на думку суду співпадає з орієнтовним розрахунком, зазначеним позивачем у позові при його подачі. Крім того, суду було надано докази понесених витрат, а саме договір про надання правової допомоги із додатковою угодою щодо умов та вартості гонорару адвоката, акт приймання-передачі робіт, детальний опис робіт адвоката та квитанції про перерахунок адвокату обумовленої договором суми.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» - Коцюба О.В. просить скасувати ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2022 року в частині задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу та прийняти постанову, якою в відмовити позивачу в стягненні таких витрат.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу суду про закриття провадження допустився порушення вимог закону в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме: не надав належним чином оцінки наданих позивачем документів в якості доказів понесених витрат; не надав належної оцінки заявленої суми витрат, не порівнявши їх з середніми цінами на послуги адвоката та не врахував критерій розумності та реальності розміру витрат.

Саме з вище приведених обставин на підставі статей 137, 141 ЦПК України ухвала суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з прийняттям нового висновку про відмову позивачеві в задоволенні таких витрат.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 - адвоката Шульги П.М. зазначено, що ухвала суду є законною та обгрунтвоаною, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для її скасування в оскаржуваній частині.

Зазначено, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми витрат можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони.

Оскільки відповідач АТ КБ «Приватбанк» будучи обізнаним з орієнтовним попереднім розміром судових витрат, заявлених позивачем не подав відповідну заяву до суду першої інстанції, районний суд прийняв своє правомірне рішення на наявних, підтверджених матеріалах справи.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме позовної заяви (а.с. 1-6) ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом просив суд визнати протиправним та скасувати наказ АТ КБ «Приватбанк» про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення від 01 серпня 2022 року № 10530 у вигляді догани до ОСОБА_1 .

У позовній заяві зазначено, що орієнтовний розмір понесених судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 буде складати 20 000 грн.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2022 року (а.с. 65) відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву, що надійшов від відповідача АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 95-96) зазначено, що Наказом відповідача № Э.DN-ПБУР-7556475 від 03 жовтня 2022 року скасовано наказ «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення» від 01 серпня 2022 року, що був заснований до позивача ОСОБА_1 .

Копію витягу з наказу № Э.DN-ПБУР-7556475 від 03 жовтня 2022 року долучено до відзиву на позовну заяву.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитись широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутісного, а не формального значення.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

-відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої);

-позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановлює ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Предметом апеляційного розгляду в даній справі є ухвала суду про закриття провадження у справі в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Із встановлених обставин справи вбачається, що після відкриття провадження у справі відповідачем було самостійно скасовано оспорюваний позивачем наказ, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України про відмову від позову внаслідок задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову. На даній обставині наполягав позивач в своєму клопотанні від 24 жовтня 2022 року (а.с. 131-132). Тому, правовою підставою закриття провадження у справі стала відмова позивача від позову внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Відтак, ОСОБА_1 в даному випадку був наділений правом щодо заявлення вимог до відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Оскаржуючи ухвалу суду про закриття провадження у справі, АТ КБ «Приватбанк» в доводах апеляційної скарги не ставить питання про законність закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а просить її скасувати лише в частині вирішення питання щодо судових витрат, мотивуючи свої доводи виключно положеннями Закону, які регулюють питання розподілу судових витрат та їх розмір.

Отже, фактично Банком визнано правомірність закриття провадження судом у справі з підстав п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а відтак відповідач не спростував висновки суду про те, що позивач наділений правом відшкодування витрат на правничу допомогу.

Щодо розміру стягнутих судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції перевіряючи законність та обгрунтованість мотивів ухвали суду та доводів сторін, що приведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи ( такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року під час розгляду справи № 992/445/19).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві (а.с. 5) у відповідності до ст. 134 ЦПК України визначив та подав до суду попередній орієнтовний розмір судових витрат 20 000 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу (вивчення документів та аналіз обставин, які надав позивач, надання правового висновку про перспективність справи, підготовка позовної заяви до суду, участь адвоката у судовому процесі).

Крім того, заяву про закриття провадження у справі та розподіл судових витрат на правничу допомогу позивач направив на адресу відповідача 18 жовтня 2022 року цінним листом з описом вкладення (а.с. 143). Вказану заяву отримано АТ КБ «Приватбанк» 21 жовтня 2022 року, що підтверджується доданим до відзиву трекінгом відправлень «Укрпошта» (а.с. 206). Розгляд питання про закриття провадження у справі відбувся 02 листопада 2022 року. При цьому, відповідач не надав суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не доводив не співмірність витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги відповідач заперечує розмір витрат, понесених позивачем у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги та просив відмовити позивачу в стягнення таких витрат.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд апеляційної інстанції враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 133-140) позивачем надано до суду Договір № б/н про надання правничої (правової) допомоги від 12 вересня 2022 року, де визначено права і обов`язки сторін договору. Вбачається, що такий договір укладено між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Шульги Павла Миколайовича» в особі керуючого Шульги П.М., що діє на підставі Статуту, затвердженого адвокатським бюро.

Також в матеріалах справи міститься Додаткова угода до Договору № б/н (а.с. 136), в якій зазначено, що загальна вартість послуг адвоката в суді першої інстанції складає 20 000 грн., при цьому вартість однієї години роботи адвоката становить 1 500 грн. та учать адвоката в кожному судовому засіданні також становить 1 500 грн.

Пунктом 1 Додаткової угоди встановлено, що розмір Гонорару адвоката складається з: вивчення наданих клієнтом документів; детальне вивчення всіх обставин справи щодо притягнення Клієнта до дисциплінарної відповідальності у виді догани; консультація Клієнта щодо порушення його права зі сторони роботодавця; підготовка позовної заяви до суду; підготовка інших необхідних процесуальних документів до суду; забезпечення участі адвоката у кожному судовому засіданні.

Згідно Акту приймання-передачі робіт по Договору № б/н про надання правничої (правової) допомоги від 12 вересня 2022 року (а.с. 137) вбачається, що адвокатом Шульгою П.М. виконано послуг на 18 500 грн., які складаються з: вивчення документів, детальне вивчення всіх обставин справи 3 500 грн. (2 год. 20 хв.); консультація Клієнта щодо порушення його права зі сторони роботодавця 1 500 грн. (1 год.); пошук правової бази та підготовка позовної заяви до суду 9 000 грн. (6 год.); формування додатків до позовної заяви 1 500 грн. (1 год.); підготовка інших необхідних документів до суду (клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, заява з доказами про розподіл судових витрат 1 500 грн. (1 год.); забезпечення участі в судовому засіданні 14 жовтня 2022 року 1 500 грн. (1 год.).

До Акту приймання-передачі робіт по Договору № б/н про надання правничої (правової) допомоги додано Детальний опис робіт адвоката (а.с. 138).

Крім того, до суду додано квитанцію ТS203814 від 18 жовтня 2022 року та меморіальний ордер № @2РL390440 від 18 жовтня 2022 року про сплату ОСОБА_1 на користь Шульги П.М. 20 000 грн. з призначенням платежу (послуги згідно договору про надання правничої допомоги від 12 вересня 2022 року).

Отже, стороною позивача надано до суду всі передбачені Законом докази в підтвердження витрат на правничу допомогу, а відповідачем відповідно такі витрати не спростовано у встановленому Законом порядку шляхом подачі відповідного клопотання про зменшення витрат.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн. співпадають з орієнтовним розрахунком є підтвердженими та відповідають принципу співмірності та реальності і не є надмірними.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлена у справі ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - адвокатом Шульгою П.М. заявлено клопотання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 500 грн.

В підтвердження вказаного клопотання до суду апеляційної інстанції додано Додаткову угоду до Договору № б/н про надання правничої (правової) допомоги від 24 листопада 2022 року (а.с. 208) вбачається, що вартість послуг адвоката щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу складає 2 000 грн. та участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 1 500 грн. Також, апеляційному суду надано Акт приймання-передачі робіт по Договору № б/н від 30 листопада 2022 року (а.с. 209) та квитанцію з меморіальним ордером про сплату ОСОБА_1 на користь Шульги П.М. 3 500 грн. (Призначення платежу згідно додаткової угоди від 24 листопада 2022 року.

Вказане клопотання підлягає частковому задоволенню на суму 2 000 грн. (підготовка відзиву на апеляційну скаргу, оскільки розгляд справи призначено судом в письмовому провадженні, а відтак клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції судом було залишено без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Коцюби Олексія Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправним наказу про накладення дисциплінарного стягнення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко