Ухвала

28 грудня 2022 року

місто Київ

справа № 595/1722/21

провадження № 61-6232ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_2 10 жовтня 2021 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області, у якому просив:

- розірвати шлюб, укладений між ним, ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 03 серпня 2013 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 86;

- визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням від 03 червня 2022 року Бучацький районний суд Тернопільської області задовольнив позов ОСОБА_2 .

Суд розірвав шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 86.

Визначив місце проживання дитини ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_2 .

Постановою від 03 листопада 2022 року Тернопільський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року - без змін.

І. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 08 грудня 2022 року із використанням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року в частині визначення місця проживання дитини, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначила підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявниця, наполягаючи на тому, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження судових рішень визначила те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у

справі № 161/7515/15-ц, від 12 жовтня 2020 року у справі № 585/2958/17, від 12 жовтня 2020 року у справі № 521/7401/15, від 13 жовтня 2020 року у справі № 161/4641/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 759/14004/15-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 157/398/15-цвід 20 жовтня 2020 року у справі № 756/536/19, від 20 жовтня 2020 року у справі № 213/112/19, відповідно до яких суди зобов`язані наводити обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент, межі цього обов`язку залежать від змісту та характеру судового рішення;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 464/5348/21, відповідно до яких без з`ясування всіх фактичних обставин справи висновок суду не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17, від 06 липня 2022 року у справі № 333/3895/19, згідно з якими під час розгляду справ про визначення місця проживання дитини передусім суди зобов`язані враховувати принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у

справі № 752/22028/16-ц, відповідно до яких дитині має бути надана можливість бути заслуханою під час будь-якого судового розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства;

- (5) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, згідно з якими встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій;

- (6) суди першої та апеляційної інстанцій належно не встановили фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи;

- (7) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили докази, наявні у матеріалах справи.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявниками зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Бучацького районного суду Тернопільської області цивільну справу № 595/1722/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бучацької міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю у двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак