Справа № 461/4188/22
Провадження № 2/461/1163/22
У Х В А Л А
15.08.2022 року м. Львів
Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого органу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (адреса: м.Львів, вул.Грабовського,11 офіс 104), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОККПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Біляк Оксани Ярославівни (адреса: м.Львів, пл.Соборна,12а) про визнання неправомірними дії приватного виконавця,-
12 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду міста Львова з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого органу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Біляк Оксани Ярославівни про визнання неправомірними дії приватного виконавця.
Вивчивши матеріали позовної заяви та долучені до неї додатки на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право». Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до підстав та предмету позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оскаржуює дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Позивач ОСОБА_1 є стягувачем у виконавчому провадженні. Законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса.
Отже, на підставі вищевказано суд дійшов висновку про те, що стягувач, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з діями виконавчого органу під час примусового виконання судового рішення, має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Так, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи те, що чинним законодавством встановлений інший порядок судового оскарження рішень державного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
За правилами ч.5 ст.186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого органу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (адреса: м.Львів, вул.Грабовського,11 офіс 104), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОККПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Біляк Оксани Ярославівни (адреса: м.Львів, пл.Соборна,12а) про визнання неправомірними дії приватного виконавця.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися із скаргою на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України до суду який роглянув справу як суд першої інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко