ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6741/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (далі по тексту-позивач, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі то тексту-відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 10 535,76 грн., 3% річних у розмірі 494,97 грн. та 1 337,39 грн. - інфляційної складової боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Як власник квартири і споживач житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території та в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснює експлуатацію будинку по АДРЕСА_2 . Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з січня 2018 року по серпень 2022 року у відповідача утворився борг в сумі 10 535 грн. 76 коп. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 1 337,39грн. та 3% річних у розмірі 494,97 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.10.2022 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений особисто у встановленому законом порядку - судовою повісткою за останнім відомим місцем проживання, відзиву на позов до суду не подав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1014 від 28.09.2007 здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 , та надає його мешканцям житлово-комунальні послуги.

Відповідно свідоцтва про право власності відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 109,40 кв.м., житловою площею 60,00 кв.м., а відтак він є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою.

24.07.2009 між позивачем та відповідачем укладено Комплексний Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг (далі по тексту Договір).

Згідно пункту 1 Договору відповідач зобов`язаний забезпечити своєчасну оплату послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених договором.

Згідно пункту 2.2.4 Договору, співвласник зобов`язаний не пізніше 1-го числа наступного місяця вносити оплату на рахунок підприємства, пропорційно до його частини власності будинку в розмірах визначних чинним законодавством за надані послуги.

Жодних повідомлень про не проживання у квартирі та неотримання комунальних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за надані йому житлово-комунальні послуги, в розмірі 10535,76 грн.

За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»;, стаття 12 якого визначає, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та витрати на оплату комунальних послу стосовно пропорційно до його частки співвласника.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрата (частина 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 (надалі - Закон № 1875-IV).

Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, частини 1 статті 64 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тарифи на житлового-комунальні послуги, які надаються (надавались) позивачці для будинку АДРЕСА_3 , формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі відповідачем квартири.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з початку користування цими послугами.

За положенням статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Аналізуючи вищенаведені положення закону та нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати.

Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 753/5100/17.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надав.

Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він відповідно до положень статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з наданим позивачем розрахунком втрати від інфляції склали 1 337,39 грн. та три відсотки річних за вказаний період прострочення - 494,97 грн.

Наданий позивачем розрахунок здійснений за вірною методикою, з урахуванням оприлюднених у встановленому законом порядку індексів інфляції і жодних доказів, які б його спростовували, стороною відповідача не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування свого рішення.

Отже на підставі наведених позивачем доводів і аргументів та оцінки наданих ним доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, які він сплачував в неповному розмірі з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280, 281,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (місцезнаходження: 02072, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 3, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 10 535,76 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 1 337,39 грн., три відсотки річних в сумі 494,97 грн., а всього стягнути 12 368,12 грн. та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 481,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: