КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2766/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Статівки Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року у складі судді Гончарука В.П.,

у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернувся у суд з позовом, якому просив стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі користуються комунальними послугами, отримують в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які йому надаються. Позивач стверджує, що відповідачі з 01.07.2018 по 01.12.2021 оплату за спожиті послуги не здійснюють, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, у розмірі 31 575 грн 41 коп., яка складається з основної суми заборгованості - 23 049 грн 83 коп., 3 % річних в сумі 2 139 грн 65 коп. та інфляційні збитки в розмірі 6 385 грн 93 коп., вирішити питання судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в сумі 31 575 грн 41 коп. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Статівка О.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять жодного доказу про належне повідомлення відповідачів про розгляд справи та направлення їм позову з додатками, ухвали про відкриття провадження, а також копії рішення.

Вказано, що ухваливши рішення по справі за відсутності повідомлення сторін, районний суд порушив принцип рівності та змагальності, які є елементами справа на справедливий судовий розгляд.

Зазначено, що складені позивачем розрахунок та довідка не можуть бути визнані судом належними доказами про наявність заборгованості, оскільки вони не підтверджені первинними документами, які б свідчили про наявність боргу, його розмір, відповідно до наданих послуг та відповідно до установлених тарифів.

Також за змістом скарги зазначається про задоволення вимог та стягнення заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.12.2021, проте фактично заборгованість стягнута поза межами позову, згідно долученого розрахунку, починаючи з червня 2015 року й з цього часу стягнуто 3% річних та інфляційні втрати.

Не було укладено між відповідачами й будь-якого договору, що також унеможливлює визначення вартості послуг. Крім того, скаржником заявлено пропуск строку позовної давності, оскільки нарахування боргу позивачем здійснено з 01.06.2015.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 4 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про необхідність перегляду судового рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги, зокрема, поділяються на послуги з утримання будинків і прибудинкової території (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Управитель зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів (пункт 4 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року № 61 за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" закріплено на праві господарського відання об`єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва переданого до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. Зокрема, будинок АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Пунктом 4 вказаного розпорядження передбачено, що комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового і нежитлового фонду та елементів зовнішнього благоустрою.

Установлено, що ОСОБА_1 є власником особового рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за яким проводяться нарахування за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами цивільної справи та являються споживачами житлово-комунальних послуг наданих позивачем (а.с. 8).

Також встановлено, що ухвалою суду першої інстанції провадження у справі відкрито на підставі положень ст. ст.19, 274 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику)сторін та призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що судом розглянуто справу з істотним порушенням положень процесуального права - у відсутність даних про належне повідомлення відповідачів про дату судового розгляду справи.

Судове рішення по справі ухвалено за результатами розгляду справи у спрощеному порядку, без виклику учасників справи в судове засідання.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом процесуальних прав, пов`язаних з неврученням учасникам спору копії позовної заяви, ухвали про відкриття, то такі права поновлено під час апеляційного провадження у справі.

Долучений до справи розрахунок заборгованості містить інформацію щодо розміру щомісячних платежів, як підлягають до сплати на утримання будинку та прибудинкової території.

Доказів про ненадання таких послуг чи будь-яких зауважень щодо їх якості та кількості до справи не долучено.

Розглядаючи спір, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі, як споживачі послуг, зобов`язані вносити платежі за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відсутність укладеного між сторонами договору про надання таких послуг не звільняє відповідачів від оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відсутність договірних відносин унеможливлює стягнення заборгованості у судовому порядку.

Між тим, з висновками районного суду щодо встановленої суми заборгованості по платежах та, відповідно, сумою боргу, нарахованою з урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, погодитися неможливо.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріали справи свідчать, що позивач, заявляючи вимоги, просив стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилася за період з 01.07.2018 по 01.12.2021 у сумі 23 049 грн 83 коп.

Відповідно до матеріалів, позивачем доповнень, уточнень до позову подано не було.

Між тим, районний суд, вирішуючи спір, не звернув увагу на те, що згідно розрахунку заборгованості по о/р № 3404 ) квартири АДРЕСА_2 , заборгованість за послуги, які позивач просить стягнути з відповідачів, проведено поза межами вимог позовної заяви: з червня 2015 року по жовтень 2021 року (а.с.12,13).

Зазначене свідчить про допущення районним судом під час розгляду справи порушення положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України та вихід за межі позову.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за невиконання грошового зобов`язання й на вимогу кредитора боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позовній заяві зазначено про необхідність стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, починаючи з червня 2015 року, в той час як такі вимоги у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України носять похідний характер від основного позову й самостійно за наведених підстав нарахуванню не підлягають (а.с. 12-13).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність внесення змін у рішення суду першої інстанції шляхом нарахування заборгованості по сплаті відповідачами щомісячних платежів за утримання будинку й прибудинкової території, в межах заявлених по справі позовних вимог - за період з 01.07.2018 по 01.12.2021.

Відповідно до даних долученого до справи розрахунку, сума заборгованості по заявлених платежах починаючи з 01.07.2018 по 01.12.2021 становить 13 010 грн 61 коп.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з несплатою заборгованості, у сумі 13 010 грн 61 коп. 3% річних від заявленої суми становить 1 336 грн та 3 339 грн 16 коп. інфляційних втрат, а всього сума заборгованості складає 17 685 грн 77 коп.

За наведених підстав у рішення районного суду необхідно внести відповідні зміни шляхом зменшення суми заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, що підлягає стягненню з відповідачів на користь комунального підприємства з 31 575 грн 41 коп. до 17 685 грн 77 коп.

Підстави до зміни розміру судового збору відсутні.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до справи, ОСОБА_4 під час подання апеляційної скарги сплачено судовий збір, у сумі 3 721 грн 50 коп. (а.с.63).

Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, який повинен бути покладений на позивача, складає 2 084 грн 03 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Статівки Ольги Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року змінити шляхом зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з 31 575 грн 41 коп. до 17 685 грн 77 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва на користь ОСОБА_1 » судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 2 084 грн 03 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: