Справа № 334/7256/20
Провадження № 2/761/967/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Яровій К.В.,

за участюпредставника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ВУСО», ОСОБА_5 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся представник ОСОБА_4 , який діяв в інтересах недієздатної ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , з даним позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» матеріальну шкоду в розмірі 15000,00 грн та стягнути солідарно з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та з ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2020 матеріали позовної заяви передані для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_4 є сином та опікуном ОСОБА_3 , яка за рішенням суду була визнана недієздатною, в зв`язку із отриманням психічного захворювання та, якій встановлено другу групу інвалідності безстрокового, у зв`язку із цим.

При цьому пояснив, що ОСОБА_3 через туристичне агентство заказала собі тур містами Європи та поїхала у туристичну подорож за кордон у супровіді ОСОБА_6 на підставі договору на туристичне обслуговування.

Однак, 21.06.2019 ОСОБА_7 , засобами телефонного зв`язку, повідомив сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , що вона потрапила в психіатричну лікарню міста Зальцбург, Австрія, адже, її знайшли в незадовільному психічному стані в місті Відень, оскільки туристичний гід разом з групою туристів покинули її серед міста, внаслідок чого вона отримала психологічний стрес, у зв`язку з чим потрапила в психіатричну лікарню міста Зальцбург, Австрія.

Після цього на реанімобілі ОСОБА_3 була транспортована з психіатричної клініки міста Зальцбург до м. Києва для проходження курсу лікування в психіатричній лікарні та після транспортування з м. Києва до м. Запоріжжя, за місцем мешкання її сина, її направлено на лікування в психіатричну клініку, де за результатами лікування та огляду МСЕК їй було встановлено другу групу інвалідності в результаті отриманого психічного захворювання.

Таким чином, виходячи з наведених обставин, зазначив, що під час перебування ОСОБА_3 у туристичному турі містами Європи з нею трапився страховий випадок, який полягає у тому, що вона була доставлена до психіатричної лікарні м. Зальцбург з м. Відень (отримала ушкодження здоров`я у вигляді психічної хвороби), після чого на реанімобілі транспортована до м. Києва та в місті Запоріжжі їй діагностовано психічну хворобу та інвалідність другої групи.

При цьому, зауважив, що ОСОБА_3 є застрахованим туристом та страхувальником в даному випадку виступало ПрАТ СК «ВУСО» згідно додатку до страхового полісу № EWA -3 UVWKN від 14.06.2019.

Так, ОСОБА_4 звернувся з відповідною письмовою вимогою до ПрАТ СК «ВУСО» про настання страхового випадку, однак, ніякої відповіді не отримав, у зв`язку з чим, на його думку, страхова компанія створила штучні перешкоди у реалізації права ОСОБА_3 на страхову виплату, зловживає своїми правами, оскільки страхова компанія повинна виплатити страхове відшкодування в разі спричинення шкоди особі, яка скористалася туристичною послугою і отримала інвалідність або інше ушкодження здоров`я за кордоном при отриманні туристичної послуги (в даному випадку у турі містами Європи).

Також представник позивача зазначив, що позивачу спричинена моральна шкода у сумі 100000,00 грн, яку необхідно солідарно стягнути з відповідачів, оскільки ОСОБА_3 отримала ушкодження здоров`я при здійсненні туристичної подорожі, що призвело до отримання нею другої групи інвалідності, постійно, однак, страхова компанія відмовилася проводити страхове відшкодування, у зв`язку з чим протиправні дії відповідача 1 призвели до спричинення моральної шкоди позивачу.

При цьому, з боку відповідача 2 були порушені умови договору на туристичне обслуговування, оскільки остання надала неякісний туристичний продукт, оскільки ОСОБА_3 фактично сама опинилася серед м. Відень, Австрія, та від отриманого стресу опинилася в психіатричній лікарні.

Вищенаведені обставини зумовили позивача звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою суду від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті.

24.11.2021 поштовим відправленням до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки встановлене на території Австрії захворювання застрахованої особи ОСОБА_3 підпадає під виключення із страхових випадків, встановлених Договором страхування, а тому вказана подія не є страховим випадком і жодних виплат, у зв`язку з цим ПрАТ «СК «ВУСО» не здійснює.

Крім того, зазначив, що душевне захворювання застрахованої особи ОСОБА_3 виникло внаслідок інфекції хронічної обструктивної хвороби легенів, яка в силу того, що є хронічною, виникла до моменту укладення Договору страхування, а не щодо відмови від проведення страхової виплати ПрАТ «СК «ВУСО», а тому вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, також не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставним та такими, що недоведені належними, допустимими та достатніми доказами, не доведено ні самого факту заподіяння моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг.

В судовому засіданні 10.11.2022 представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Відповідача 2 у судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином про час та місце слухання справи, відзиву на позов не надано.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.06.2019 між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_8 (Страхувальник) було укладено Договір страхування від 15.06.2019 №7131513 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника та/або Застрахованої особи (ЗО), що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи (згідно обраної програми страхування).

За умовами Договору страхування кількість застрахованих - 47 осіб, серед яких застрахована особа - ОСОБА_3 .

Строк подорожі - з 16.06.2019 до 00.00 год 21.06.2019, з них кількість днів страхування - 6. Країна подорожі - Европа (згідно Таблиці № 1 - всі країни Європи, а також Алжир, Туніс, Марокко, Єгипет, Туреччина, Саудівська Аравія та Об`єднані Арабські Емірати (крім України).

Відповідно до п.1.14 Додаткових умов страхування медичних та інших витрат під час подорожування за кордон (додаток №2 до Правил добровільного страхування медичних витрат ПрАТ «СК «ВУСО» №21-01) термін подорожі - період в часі, впродовж якого Страхувальник може виїхати за кордон та отримати страховий захист на визначену в Договорі страхування кількість днів.

Згідно відбитку штемпеля на закордонному паспорті застрахованої особи ОСОБА_3 остання перетнула державний кордон України 16.06.2019, тобто, здійснила поїздку в межах встановленого терміну подорожі та страховий захист діє з 16.06.2019 до 00:00 год. 21.06.2019.

Договір страхування складається з двох частин, які є недійсними одна без одної. Страхування здійснюється на підставі умов Договору та Правил №21-01 «Добровільного страхування медичних витрат»,№02-01 «Добровільного страхування від нещасних випадків» зі змістом яких, відповідно до п.13.3 Договору страхування, Страхувальник та застрахована особа ознайомлені та згодні.

Згідно обраної та оплаченої програми страховий захист розповсюджується на медичні витрати та витрати від нещасних випадків.

Страхова сума на одну особу за страхування медичних витрат складає 30000 евро, франшиза - 0 евро.

Страхова сума на одну особу за страхування від нещасних випадків складає 2000 грн, франшиза - 0 грн.

При укладенні Договору страхування було обрано програму страхування «В», яка включає в себе витрати за репатріацію(у розмірі страхової суми), згідно Таблиці №1 (частини 2 Договору страхування).

Розділом 2 передбачено перелік страхових випадків.

При укладенні Договору страхування було оплачено страхування медичних витрат (п.2.1.) та страхування від нещасного випадку (п.2.2.).

Відповідно до п.1.6 Додаткових умов страхування медичнихта інших витрат під час подорожування за кордон (додаток №2 до Правил добровільного страхування медичних витрат ПрАТ «СК «ВУСО» №21-01), медична репатріація - транспортування застрахованої особи, якщо це необхідно за медичними висновками, з-за кордону в країну постійного проживання.

Розділом 4 Додаткових умовстрахування визначено, що склад витрат, якщо інше не передбачене Договором страхування, Страховик може відшкодувати витрати на оплату наступних медичних та інших послуг, наданих Застрахованій особі: п.4.2.4. Репатріація: - медична репатріація Застрахованої особи, пов`язана із раптовим захворюванням застрахованої особиабо нещасним випадком із-за кордону до найближчого медичного закладу найближчого до аеропорту, автовокзалу чи залізничному вокзалу в країні постійного проживання Застрахованої особи або до її місця проживання чи іншого місця, зазначеного у Договорі страхування, включаючи витрати на транспортування супроводжуючої особи, якщо це необхідно за медичними показниками.

При цьому, за п.1.2 Додаткових умов страхування медичних та інших витрат під час подорожування за кордон (додаток №2 до Правил добровільного страхування медичних витрат ПрАТ «СК «ВУСО» №21-01), Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування (надати допомогу, виконати послугу, тощо) Страхувальнику або іншій особі, на користь якої укладено договір страхування, визначеній у Договорі страхування, в межах обумовленої в Договорі страхування страхової суми, а Страхувальник зобов`язується сплачувати обумовлені в Договорі страхування страхові платежі (страхові внески, страхову премію) у зазначені строки та виконувати інші умови Договору страхування.

Як свідчать матеріали справи, застрахована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в місті Зальцбург (Республіка Австрія), була госпіталізована до Університетської клініки психіатрії, психотерапії та психоматики Приватного медичного університету ім. Працельса у м. Зальцбург.

Відповідно до Експертного висновку лікаря клініки від 24.06.2019 № , пацієнтку ОСОБА_3 доставила поліція після того, як вона, вочевидь у стані сплутаної свідомості опинилась у таксі. Їй здавалось, що вона знаходиться в Києві. Лабораторні аналізи виявили інфекцію, пацієнтка дуже мало їла та пила. Рентген показав обумовлену інфекцією хронічну обструктивну хворобу легенів. На момент перебування в клініці пацієнтка потребувала забезпечення киснем, було розпочато лікування антибіотиками, терапію комбівентом та інфузійну терапію.

При цьому, ОСОБА_3 було встановлено основний діагноз F 05.0. Делірій на фоні обумовленої інфекцією хронічної обструктивної хвороби легенів та зневоднення організму та супутні діагнози: метаболічний алкалоз із потребою в кисні; фібриляція передсердь; пульмональна гіпертонія; недостатність тристулкового клапану, знижена насосна функція правого шлуночку серця; цукровий діабет ІІ-го типу (Hba1с7,1%); гіперліпідемія (холестерин ЛПНЩ - 134 мг/дл); церебральний мультиінфаркт, підозра на розвиток деменції.

Міжнародна статистична класифікація хвороб та проблем, пов`язаних зі здоров`ям 10-го перегляду (МКХ-10), розроблена Всесвітньою організацією охорони здоров`я - документ, який використовується як провідна статистична та загальноприйнята класифікаційна основа для кодування медичних захворювань, забезпечує єдність методичних підходів та міжнародну верифікацію матеріалів.

За вказаної класифікації, діагноз F 05.0. - Делірій, не спричинений алкоголем або іншими психоактивними речовинами, «Делірій без деменції, так описаний» відноситься до класу захворювань «F00 - F99. «Розлади психіки та поведінки», підклас «F00- F09. Органічні, включаючи симптоматичні, психічні розлади». Делімрій (від лат. Delirium - марення) - патологічний стан свідомості людини, що характеризується зниженням здатності зосередити увагу, порушеним сприйняттям і мисленням. Це синдром, який спричинюють деякі хімічні речовини або чинники певних хвороб, клінічний синдром (сукупність симптомів), які є результатом якогось захворювання. Іноді може бути єдиним окремим клінічним проявом деяких психічних розладів.

Таким чином, судом встановлено, що на території Австрії, застрахованій особі ОСОБА_3 було встановлений діагноз, пов`язаний з психічним захворюванням, яке було спричинено інфекцією хронічної обструктивної хвороби легенів та зневодненням організму.

Розділом 3 Договору страхування передбачено дії Застрахованої особи (ЗО) при настанні страхового випадку, зокрема, п. 3.1. передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхової, ЗО зобов`язана негайно повідомити про це Сервісну компанію або страховика за телефонам, вказаними в цьому Договорі та повідомити про характер та обставини події.

З пояснень представників сторін у судовому засіданні встановлено, що про настання вказаної події було повідомлено Сервісну компанію ТОВ «Балт Ассистанс Україна» 22.06.2019 засобами телефонного зв`язку родичем ОСОБА_3 та за отриманої від родича інформації, застрахована особа ОСОБА_3 самостійно не змогла зв`язатися через те, що її госпіталізовано у психіатричну лікарню міста Зальцбург, а група туристів, які перебували з позивачкою в турі, продовжили екскурсійний тур без неї.

У зв`язку з реєстрацією вказаної події, Сервісна компанія зв`язалася з лікарнею, в яку було госпіталізовано ОСОБА_3 та витребувано відповідну медичну документацію щодо встановлення діагнозу та проведеного медичного лікування. У відповідь на вказаний запит Університетська клініка м. Зальцбурга підтвердила факт перебування ОСОБА_3 у відділі психіатрії та надіслала Експертний висновок лікаря від 24.06.2019 за № . Про вказані обставини свідчить лист ТОВ «Балт Ассистанс Україна» від 11.11.2021 на адресу ПрАТ «СК «ВУСО».

Після аналізу наданої медичної документації Сервісна компанія ТОВ «Балт Ассистанс Україна» повідомила клініку, оскільки контактних номерів безпосередньо ОСОБА_3 родичем не було повідомлено, а також посольство України в Республіці Австрія про те, що діагноз, встановлений застрахованій особі, підпадає під виключення, встановлені укладеним Договором страхування та, відповідно, витрати на лікування страховою компанією покриватись не будуть.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 01.08.2019, згідно довідки до акта огляду МСЕК № 258681, визнана непрацездатною та їй первинно встановлена друга група інвалідності безстроково.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2020 у справі № 334/5920/19 ОСОБА_3 визнана недієздатною.

Зокрема, зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 592 від 19.12.2019 ОСОБА_3 виявляє ознаки атеросклеротичної деменції, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 28.07.2020 у справі № 334/3745/20 встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_3 , призначено опікуном її сина ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 207, 633, 981 ЦК України підписанням Договору добровільного страхування та оплатою страхового платежу через касу банка є безумовним прийняттям (акцептом) умов публічної оферти з добровільного страхування від фінансових ризиків.

За ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», яка кореспондується зі ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п.3.3. Правил добровільного страхування медичних витрат ПрАТ «СК «ВУСО» №21-01, страховим випадком є факт отримання Застрахованою особою медичної допомоги (послуги) у зв`язку з її захворюванням, встановленим згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб МКХ-10 та іншої медичної допомоги (послуг) у обсягах, передбачених Договором страхування, в Закладах охорони здоров`я або Фармацевтичних установах, передбачених Договором страхування.

Відповідно до п.2.1. Договору страхування за страхуванням медичних витрат страховим випадкомє факт отримання ЗО медичної або іншої допомоги (послуги), передбаченої Договором страхування під час її перебування за кордоном внаслідок її раптового захворювання.

Згідно п.2.2. за страхуванням від нещасного випадку страховим випадком є смерть або встановлення первинної інвалідності застрахованої особи.

Розділом 7 Договору страхування визначено виключення із страхових випадків і обмеження страхування.

Так, згідно п.п. 7.1.1 Договору страхування Розділу 7 Договору страхування (частини 2) за страхуванням медичних витрат та від нещасного випадку страховими випадками не визнаються події, що виникли, зокрема, внаслідок: хронічні хвороби усіх видів, а також інфекційних захворювань, за виключенням ботулізму та стовбняку (тільки за страхуванням від нещасного випадку).

Відповідно до п.п. 7.1.2 Договору страхування страховими випадками також не визначаються: медичні послуги, пов`язані з лікуванням хронічних захворювань, вроджених аномалій, деформацій та хромосомних порушень; медичні послуги, пов`язані з лікуванням новоутворень, хвороб ендокринної системи, цукрового діабету, туберкульозу;

медичні послуги, пов`язані з лікуванням нервових захворювань (крім невритів), психічних захворювань та пов`язаних з ними травматичних пошкоджень; лікування, що за медичними показниками може бути відкладене до повернення Застрахованої особи в країну постійного проживання.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, основний діагноз, який було постановлено ОСОБА_3 в Університетській клініці міста Зальцбур - «делірій» було спричинено інфекцією хронічної обструктивної хвороби легенів, тобто, був спричинений хронічним інфекційним захворюванням що відповідно до умов Договору страхування підпадає під виключення, встановлені умовами цього Договору. При цьому, захворювання «делірій» згідно МКХ-10 віднесено до психічних захворювань, які не визнаються страховими випадками умовами Договору страхування, а відтак, не можуть бути покрити страховою компанією.

Отже, усі витрати за вказаною подією, в тому числі, медична репатріація - перевезення на реанімобілі Застрахованої особи на територію України, не підлягають покриттю страховою компанією, оскільки даний випадок не є страховим.

При цьому, відповідно до п. 1.18. Додаткових умов страхування медичних та інших витрат під час подорожування за кордоном страховий захист за цими Додатковими умовами розповсюджується тільки на випадки, що мали місце виключно під час перебування Застрахованої особи за кордоном в період, який зазначений у Договорі страхування як Термін подорожі; при цьому страховий захист надається не більше як на кількість днів, визначену Договором страхування.

Як вже було встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2020 року у справі №334/5920/19 встановлено, що згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №592 від 19.12.2019 ОСОБА_3 виявляє ознаки «атеросклеротичної деменції», внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, тоді як, діагноз встановлений на території Австрії - делірій».

При цьому, слід звернути увагу, що страхування здійснювалося на підставі умов Договору страхування, Правил №21-01 «Добровільного страхування медичних витрат» та Правил №02-01 «Добровільного страхування від нещасних випадків» зі змістом яких, відповідно до п.13.3 Договору страхування, Страхувальник та Застрахована особа були ознайомлені та підписані.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо не обґрунтованості позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 1 страхового відшкодування, а відтак, відмови в її задоволенні, оскільки права ОСОБА_3 страховою компанією не порушені та всі дії вчинені останньою відповідно до умов Договору страхування та чинного законодавства.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачівморальної шкоди слід зазначити наступне.

Як зазначив представник позивача у позовній заяві, ОСОБА_3 отримала ушкодження здоров`я при здійсненні туристичної подорожі і була застрахована ПрАТ СК «ВУСО». Ушкодження здоров`я ОСОБА_3 призвело до отримання нею другої групи Інвалідності постійно. ПрАТ СК «ВУСО» відмовилося проводити страхове відшкодування ОСОБА_3 . Тобто фаактично протиправні дії відповідача 1 призвели до спричинення моральної шкоди позивачу.

Крім того, відповідач 2 - ОСОБА_5 , яка на час підписання Договору про туристичне обслуговування діяла як Турагент та була фізичною особою - підприємцем, надала неякісний туристичний продукт позивачу, оскільки ОСОБА_3 фактично сама опинилася серед міста Відень, Австрія та від отриманого стресу опинилася в психіатричній лікарні, близькі особи ОСОБА_3 не були сповіщені про те що ОСОБА_3 опинилася в лікарні і Турагент.Тому, в даному випадку з боку ОСОБА_5 були порушені умови договору на туристичне обслуговування а саме: п.2.2.5 - турист має право на особисту безпеку, захист життя та здоров`я, п. 2.3.6. - виконання вимог закону щодо безпеки туриста. Таким чином, вважає, що такі порушення з боку ОСОБА_5 також призвели до моральних страждань ОСОБА_3 та спричинили їй моральну шкоду.

При цьому, обставинами, на які посилається представник позивача в обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди, є: отримання ушкодження здоров`я, яке призвело до отримання другої групи інвалідності, тобто вона отримала душевні страждання; відновлення здоров`я ОСОБА_3 неможливо, оскільки вона захворіла психічною хворобою; змінився спосіб життя позивача, вона постійно вимушена приймати ліки та проходити курси лікування що призводить до її моральних страждань.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

За ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких уфізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен визначатись судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до вимог п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, враховуючи наведене вище та вимоги чинного законодавства, суд вважає вимоги щодо стягнення з відповідачівморальної шкоди безпідставними та недоведеними та такими, що не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки не доведено ані самого факту заподіяння моральної шкоди, ані обставин, які визначають її розмір.

При цьому, як вже встановлено судом, душевне захворювання ОСОБА_3 виникло на фоні інфекції хронічної обструктивної хвороби легенів, яка, в силу того, що є хронічною, виникла до моменту укладення Договору страхування, а не відмови від проведення страхової виплати ПрАТ «СК «ВУСО».

Тому, посилання представника позивача на те, що ОСОБА_3 отримала ушкодження здоров`я, яке призвело до отримання другої групи інвалідності, внаслідок чого вона отримала душевні страждання є безпідставними.

Крім того, посилання представника на те, що ОСОБА_5 , яка на час підписання Договору про туристичне обслуговування діяла як Турагент та була фізичною особою - підприємцем та надала неякісний туристичний продукт позивачу, оскільки ОСОБА_3 опинилася сама серед міста Відень - Австрія та від отриманого стресу опинилася в психіатричній лікарні, суд, також, вважає безпідставними та такими, що спростовуються встановленими обставинами справи.

При цьому, позовна вимога про стягнення з відповідача 1 моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки, є похідною від основної вимоги, яка залишена судом без задоволення.

Крім того, щодо вимог позивача до відповідача 2 про стягнення моральної шкоди суд зазначає також на наступне.

Судом встановлено, що 13.06.2019 ФОП ОСОБА_5 (Турагент), який дає від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд -Тур» (Туроператор), ОСОБА_10 та ОСОБА_3 (Турист) уклали Договір на туристичне обслуговування.

Згідно п. 1.2. цього договору Турагент за встановлену Договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням Туриста комплексу туристичних послуг, а Турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги.

За п. 1.2. договору Турагент/Туроператор виступає як посередник між Туристом з одного боку, і відповідними транспортними, страховими компаніями, готелями та іншими організаціями з іншого боку.

За п. 5.2.3. договору претензії стосовно збитків в результаті настання страхових випадків Турист пред`являє до відповідної страхової компанії.

Розділом 5 даного договору встановлена відповідальність сторін та порядок вирішення спорів.

Згідно п. 5.2.1. цього договору у випадку виникнення претензій у Туриста щодо якості послуг, які надаються, - Турист повинен негайно звернутися у письмовій формі до уповноваженої організації, що надала послуги Туристу для складання та підписання відповідного акта, а також звернутися з таким актом до представника приймаючої сторони в країні перебування. Після цього, Турист зобов`язаний протягом однієї доби (але у будь-якому разі не пізніше 14 календарних днів з моменту закінчення туру) направити претензію Турагенту, який в свою чергу вказану претензію може направити Туроператору. Отримані відповіді від Туроператора на претензію Туриста Турагент передає безпосередньо Туристу.

Відповідні претензія та Акт, а також докази їх направлення позивачем відповідачу 2 в матеріалах справи відсутні.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо не обґрунтованості позовних вимог, а відтак, відмови в їх задоволенні.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ВУСО», ОСОБА_5 про захист прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: