КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Даньшиної І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за поданням приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Артемчука Тараса Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року приватний виконавець звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року подання приватного виконавця Артемчука Т.В. задоволено.

Постановою Київською апеляційного суду від 15 вересня 2021 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року залишено без змін.

У грудні 2021 року представник ОСОБА_2 звернулась в суд з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами зазначеної ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року, яка обґрунтована тим, що на момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення скаржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутись та бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів справи, що в даному випадку відсутнє.

Вказує, що боржником 08 грудня 2021 року було отримано роздруківку про рух коштів на рахунку за період з 06 листопада 2020 року по 07 грудня 2021 року, який було арештовано приватним виконавцем Артемчуком Т.В., з якої вбачається, що на рахунок регулярно надходять грошові кошти в якості заробітної плати боржника.

До 09 червня 2021 року приватний виконавець стягнув частину зазначених сум. Після 09 червня 2021 року приватний виконавець продовжив стягнення в сумі 6228 гривень 16 копійок та 10892 гривні 50 копійок. У поданні приватний виконавець зазначив, що стягнув часнику вказаних сум, а саме 7098 гривень 37 копійок, які обліковувались на інших рахунках боржника.

Вважає, що висновки суду щодо ухилення боржника від виконання судового рішення, які ґрунтуються на недостовірній та неповній інформації приватного виконавця, є суттєвими обставинами, які підтверджують планомірне виконання рішення суду та відсутність будь-якого ухилення від його виконання.

Просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року у зв`язку із вказаним нововиявленими обставинами.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеної ухвали.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та заяву задовольнити.

Вважає, що при розгляді подання приватного виконавця судами першої та апеляційної інстанції було невірно встановлені фактичні обставини справи.

Зазначає, що згідно постанови Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року було встановлено факт накладення арешту приватним виконавцем на рахунок, який являється зарплатним.

При цьому, вказує, що приватний виконавець продовжив стягнення сум із зарплатного рахунку.

Вказує, що апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги на ухвалу за наслідками розгляду подання не надав належної оцінки обставинам, щодо оскарження дій приватного виконавця з приводу арешту коштів на зарплатних рахунках та підтвердженню вжиття боржником заходів, щодо виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими для нього, тобто не є істотними для справи обставинами, що не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

З матеріалів заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду вбачається, що її подано з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, пунктом 1 роз`яснено, що передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленнми обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими і не можуть бути підставою для скасування рішення суду у порядку його перегляду.

Доводи представника ОСОБА_2 адвоката Гуриненко О.М. ґрунтуються на тому, що Київський апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року не взяв до уваги докази та доводи визначені ним в апеляційній скарзі, що фактично зводиться до незгоди заявника з судовими рішеннями зокрема Постановою Київською апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, а тому не може бути підставою для перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «30» листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: