Справа №443/1538/21
Провадження №2/443/435/22
РІШЕННЯ

іменем України

03 травня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Стислий виклад позиції позивачки.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 500,00 грн щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 14.05.2013. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дитина дорослішає і відповідно витрати на його утримання збільшуються. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини, хоча являється працездатним, працює за кордоном, аліменти нікому не сплачує, будь-яких інших осіб в нього на утриманні немає. Вона отримує допомогу по інвалідності, якої не вистачає на утримання сина, інших доходів не має.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.67-70), в обґрунтування якого покликаючись на те, що відповідач не отримує жодних доходів, однак добровільно виконував свої обов`язки і виплачував допомогу позивачці, здійснюючи платежі на користь позивачки. Відповідач визнає достатніми та співмірними аліменти у твердій грошовій сумі 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак у поданому відзиві просять розглядати справу за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову (а.с.93).

Представником відповідача подано заяву про вступ у справу як представника (а.с.55-56), заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.59), клопотання про приєднання доказів (а.с.78-80).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 13.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.17-18).

Ухвалою судового засідання від 06.12.2021 відкладено розгляд справи (а.с.23).

Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1538/21 відповідача ОСОБА_2 (а.с.29).

Ухвалою судового засідання від 17.12.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.29).

17.12.2021 у справі ухвалено заочне рішення (а.с.31-34).

Ухвалою від 13.01.2022 заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 17.12.2021 прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання (а.с.49).

Ухвалою від 31.01.2022 судове засідання постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи «Easy Con» (а.с.60-61).

Ухвалою від 11.04.2022 скасовано заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 17.12.2021 про стягнення аліментів та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.90-92).

Ухвалою від 03.05.2022 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.100).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з свідоцтвом про народження від 10.11.2008, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі (а.с.5).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 14.05.2013 розірвано шлюб, зареєстрований 16.11.2007 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.4).

Довідкою ВК Бібрської міської ради №457 від 16.08.2021 встановлено, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в с. Свірж Львівського району Львівської області разом з сином ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно з трудової книжки НОМЕР_1 , останній запис у трудовій книжці ОСОБА_1 датований 18.08.2008 припинено виплату допомоги з безробіття (а.с.10).

Відповідно до довідки Державної податкової служби України від 14.01.2022, дохід приватного підприємця ОСОБА_2 за період з 31.08.2022 по 30.09.2022 складає 0,00 грн (а.с.71).

Згідно з копіями виписок по картці ПриватБанк з банківського рахунку від 14.01.2022, баланс відповідача складає від`ємну суму (-23 117,42 грн) (а.с.72-74, 81-83).

Відповідно до копій квитанцій, ОСОБА_2 перераховував кошти на карту НОМЕР_2 у квітні 2021 року, листопаді 2021 року та грудні 2021 року (а.с.75, 84).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання свого сина до досягнення ним повноліття.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III)

Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України)

Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю. Відповідач як батько належним чином не виконує обов`язок щодо утримання своєї дитини.

Позивачкааргументуючи обґрунтованість поданого позову покликається на працездатності відповідача та працевлаштованість його за кордоном, відсутність у нього інших аліментних зобов`язань, наявності у неї інвалідності, невеликого доходу, а також необхідних витратах на потреби дитини. Просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн.

Водночас, сторона відповідача аргументуючи заперечення щодо визначеного позивачкою розміру аліментів покликається на те, що відповідач не отримує доходів, однак добровільно виконує обов`язки по виплаті допомоги позивачці. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісячно.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Зважаючи на те, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є його батьком і на нього покладено однаковий з ОСОБА_6 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зауважує, що матеріали справи не містять фактичних даних щодо перебування відповідача за кордоном та його працевлаштованості там, відтак аргументи позивачки з цього приводу суд вважає необґрунтованими. Водночас, матеріали справи не містять і фактичних даних, які б вказували на незадовільне матеріальне становище відповідача чи стан його здоров`я, наявність у нього інших утриманців чи аліментних зобов`язань, тобто давали суду підстави дійти висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти на дитину лише у розмірі не більшому ніж той, який визначений ним.

Відсутність у відповідача доходу не створює для останнього умови чи підстави для звільнення його від обов`язку щодо матеріального утримання своєї дитини чи його пом`якшення (зменшення), оскільки у будь-якому випадку сторони (зокрема і відповідач) зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів повинний бути достатнім для її належного розвитку. Добровільне перерахування відповідачем коштів на утримання дитини є виконання позивачем обов`язку щодо її утримання і також не створює умов та підстав, наведених вище.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та розмір середньої заробітної плати у Львівській області, зважаючи на необхідність створення для дитини такого рівня життя, який буде достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також з огляду на визнання позивачем розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 2 500,00 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (908,00 грн).

На підставі статей 150, 180-182, 184 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Львівський район, с. Свірж, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн щомісячно, починаючи стягнення з 22.09.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 03 травня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів