Провадження № 522/1755/22
УХВАЛА

14 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Косіциної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Косіциній В.В.

15 листопада 2021 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній справі.

11 лютого 2022 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду з заявою про зупинення провадження по справі до закінчення довгострокового службового відрядження. До заяви додана копія наказу № 22-к/тм від 16.01.2022 року про направлення працівника у службове відрядження.

18 лютого 2022 року ухвалою суду задоволено заяву позивача та зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів до 22 квітня 2022 року.

15 квітня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щукіна О.С. про продовження зупинення провадження у справі та додано копію наказу № 27-к/тм від 15.04.2022 року про продовження терміну службового відрядження працівника.

26 квітня 2022 року ухвалою суду було задоволено вказане клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щукіна О.С., зупинено провадження по справі до 30 червня 2022 року.

Ухвалою суду від 30 червня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів було поновлено.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 5 липня 2022 року за участю представників третіх осіб, суд ухвалою, занесеною до протоколу вказаного засідання, визнав явку позивача у наступне підготовче засідання обов`язковою. Відповідний лист від 18 липня 2022 року було направлено на адресу ОСОБА_1 .

23 серпня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Щукіна С.О. через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку суд розглянув у підготовчому засіданні 25 серпня 2022 року та ухвалою, занесеною до протоколу вказаного підготовчого засідання, задовольнив.

У підготовче засідання, яке відбулося 23 листопада 2022 року учасники справи не з`явилися; про місце, дату та час підготовчого засідання належним чином та завчасно повідомлені.

Засобами електронного зв`язку 22 листопада 2022 року від представника третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою від 23 листопада 2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів до судового розгляду та роз`яснив позивачеві, що у справах про позбавлення батьківських прав висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав є обов`язковим, оскільки містить дані, що мають значення для повного та об`єктивного з`ясування обставин та вирішення справи.

У судове засідання, призначене на 2 грудня 2022 року ніхто із учасників справи не з`явився; від представника третьої особи - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи без присутності представника органу опіки та піклування. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 2 грудня 2022 року, розгляд справи було відкладено.

У судове засідання, яке відбулося 14 грудня 2022 року ніхто із учасників справи не з`явився; про дату, місце та час судового засідання були сповіщені належним чином та завчасно, про причини неявки до суду не повідомили, жодних заяв та клопотань від них не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», " суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду 18 жовтня 2022 року, ухвалою суду від 15 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. При цьому ні позивач, ні її представник у жодне судове засідання не з`явилися, жодним чином не сприяли розгляду справи, вимоги суду про необхідність сприяння органам опіки та піклування у підготовці та затвердженні висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не виконали

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивач повторно не з`явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 261, 279, 353 ЦПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 грудня 2022 року.

Суддя В.В. Косіцина