ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/3050/20

провадження № 22-ц/4809/878/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2022 року в складі головуючого судді Іванової Н. Ю.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року у справі № 404/7774/17 та стягнути з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 грн. на кожну дитину щомісячно, з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 квітня 2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . У подальшому відповідач змінила своє прізвище: з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року по справі № 404/7774/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 10 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2019 року у справі № 404/7757/17 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було затверджено мирову угоду, укладену між сторонами 15 листопада 2019 року, на підставі якої сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на користь ОСОБА_5 щомісячно аліменти по 14000 грн до 20 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2019 року і до жовтня 2030 року включно в якості доплати (збільшення) суми на утримання дітей, визначеної рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року у справі № 404/7774/17.

Позивач зазначив, що дбаючи про належне матеріальне забезпечення своїх дітей та на виконання вищезазначених рішень суду, щомісячно перераховує відповідачу кошти на утримання своїх дітей в розмірі 34000 грн (по 17000 грн. на кожну дитину), однак у зв`язку зі зміною майнового стану, сімейного стану та значним погіршенням свого стану здоров`я у нього немає можливості сплачувати присуджений судом розмір аліментів на утримання дітей.

Зміною майнового стану позивача послугувало підписання мирової угоди між ним та відповідачем 15 листопада 2019 року, що була затверджена ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2019 року у справі № 404/7757/17, відповідно до якої позивач добровільно відмовився від своєї частини нерухомого майна, яке набуте сторонами за час шлюбу. У зв`язку з цим за відповідачем було визнано право особистої приватної власності на все нерухоме майно, окрім двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Також змінився сімейний стан позивача у зв`язку з народженням третьої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує належного матеріального забезпечення і перебуває виключно на його утриманні.

Через погіршення свого здоров`я позивач вимушений витрачати значні кошти на своє лікування, оскільки під час відвідування лікаря-гастроентеролога йому було встановлено діагнози: цироз печінки, портальна гіпертензія, хронічний холєцистопанкреатит та печінкова недостатність.

Вказані обставини призвели до погіршення матеріального стану позивача, тому немає можливості в повній мірі виконувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року по справі № 404/7774/17, яким з нього на користь ОСОБА_5 присуджено стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей в розмірі по 10000 грн на кожну дитину щомісячно.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Андросович Г. С. подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовну заяву частково, зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року у справі №404/7774/17 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), у твердій грошовій сумі у розмірі 1109,00 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що зміною його майнового стану, а в подальшому і матеріального стану послугувало підписання мирової угоди між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_10 від 15 листопада 2019 року, яка була затверджена ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2019 року у справі № 404/7757/17, відповідно до якої ОСОБА_1 добровільно відмовився від своєї частини нерухомого майна, яке було набуте колишнім подружжям за час шлюбу, у зв`язку з чим за ОСОБА_2 було визнане право особистої приватної власності на усе нерухоме майно, окрім двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в інтересах своїх дітей фактично відмовився на користь відповідача майже від усієї своєї частини нерухомого майна, що було набуте подружжям за час шлюбу, у зв`язку з чим поніс значні матеріальні втрати, що в свою чергу послугувало причиною погіршення його матеріального становища, оскільки за рахунок здачі або продажу вищезазначеної частини нерухомого майна останній міг би покращити своє матеріальне становище.

При ухваленні рішення суд взагалі не врахував вимоги ст.192 СК України, зокрема, що з появою у ОСОБА_1 ще однієї дитини - ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), змінився його сімейний, а в подальшому і матеріальний стан, адже маленька дитина, також потребує належного матеріального забезпечення її потреб, як і інші діти. Більше того, дружина і маленька донька перебувають виключно на утриманні останнього, оскільки дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а отже, тимчасово позбавлена можливості працювати і забезпечувати спільну дитину матеріально.

Суд не звернув увагу і на докази, які були надані позивачем на підтвердження погіршення його стану здоров`я. Висновок лікаря-гастроентеролога від 16.05.2020 року з підтвердженими діагнозам: цироз печінки, портальна гіпертензія, хронічний холєцистопанкреатит та печінкова недостатність, що був наданий ОСОБА_1 на підтвердження значного погіршення стану здоров`я, на думку суду не є належним та достатнім доказом, що підтверджує факт погіршення стану здоров`я платника аліментів і впливає на зміну його матеріального стану, не врахувавши, що лікування зазначених хвороб потребує значних витрат на обстеження та придбання медичних препаратів.

Фактично судом було враховано лише доводи відповідача щодо потреб дітей та збільшення витрат на їх утримання; існування усної домовленості між сторонами щодо збільшення розміру аліментів; отриману інформацію щодо доходів ОСОБА_1 за період з 2019 по 2021 роки; інформацію про виїзди останнього закордон.

Однак, судом першої інстанції не дано оцінки, чи обґрунтованими є витрати на утримання обох дітей, чи підтверджені такі витрати належними та обґрунтованими доказами, чи приймає участь у таких витратах відповідач, адже обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків в рівній мірі.

Судом не було з`ясовано, чи дійсно між подружжям існувала домовленість щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

Суд не звернув увагу на те, що отримані доходи (заробітна плата) ОСОБА_1 за період з 2019 по 2021 роки свідчать, що останній не має можливості в повній мірі сплачувати розмір аліментів на обох дітей, встановлений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року по справі № 404/7774/17, і у зв`язку зі значними витратами (утримання дітей, сім`ї, лікування) кошти від продажу нерухомого майна фактично і було повністю витрачено останнім на утримання дітей, сім`ї та своє лікування, оскільки без підтримки своєї життєдіяльності шляхом лікування діти взагалі можуть залишитися без годувальника.

Не було враховано той факт, що позивач перебував за кордоном з робочими відрядженнями задля ведення переговорів, укладання угод, тощо.

Зазначені обставини в сукупності судом не враховано, що свідчить про упередженість суду по відношенню до позивача, чим порушено його право на справедливий та неупереджений розгляд справи, що призвело до винесення незаконного і необґрунтованого рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Колесник Г. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

До відзиву додано попередній орієнтований розрахунок судових витрат на надання правничої допомоги адвоката (а.с.73-73 т.7).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Андросович Г. С., яка підтримала свою апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката Колесник Г. М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року задоволено частково позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмірі - 10 000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с. 8-12 т. 1).

Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22 січня 2019 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 404/7774/17, виданого 21 грудня 2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі, 10 000 грн на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 05 грудня 2017 року (а.с. 13 т. 1).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2019 року у справі № 404/7757/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, затверджено мирову угоду, укладену між сторонами 15 листопада 2019 року на зазначених у ній умовах. Відповідно п. 1.2 вказаної мирової угоди, ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь ОСОБА_5 щомісячно по 14000 грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2019 року до жовтня 2030 року включно в якості доплати (збільшення) суми аліментів на утримання дітей, визначеної рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року у справі № 404/7774/17 (а.с. 14-20 т. 1).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 лютого 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_9 . Її батьками записані: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_12 (а.с. 21 т. 1).

Згідно висновку консультації спеціаліста від 16 травня 2020 року, ОСОБА_1 поставлено діагноз: «Цирроз печени криптогенный с умеренной биохимической активностью. Портальная гипертртензия 1 ст., спленомегальная, асцит. Портальная гипертензия: варикозно расширение вены пищевода 2 ст., печеночная недостаточность 1 ст. Хр. г/дуоденит. Хр. холецистопанкреатит» (а.с.22 т.1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 209627058 від 29 травня 2020 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 23 т. 1).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період 1 квартал 2019 року - 1 квартал 2021 року отримав доходи з таких джерел: 1 квартал 2019 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 12 540 грн.; 2 квартал 2019 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 12 493,36 грн.; 3 квартал 2019 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 12540 грн.; 4 квартал 2019 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 12540 грн.; 1 квартал 2020 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 9598,35 грн.; 1 квартал 2020 року продаж нерухомого майна 481538 грн.; 2 квартал 2020 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 13654,36 грн.; 3 квартал 2020 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 14 446 грн.; 4 квартал 2020 року заробітна плата ТОВ «Лекс Константа» - 15 000 грн (а.с. 9-10, 14-15 т. 2).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього народилася третя дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати якої ОСОБА_12 .

Отже, у нього на утриманні перебувають троє дітей.

Між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_13 підписано мирову угоду, яка затверджена ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2019 року у справі № 404/7757/17, на підставі якої позивач добровільно відмовився від своєї частини набутого ними у період шлюбу нерухомого майна.

ОСОБА_1 захворів і вимущений витрачати значні кошти на своє лікування.

Вказані обставини призвели до погіршення матеріального стану.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст. 7 СК України.

Зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Суд першої інстанції правильно застосував вказані норми матеріального права і з урахуванням встановлених обставин, наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

При визначенні рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року у справі №404/7774/17 розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 10000 грн на кожну дитину, суд виходив із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей за місцем їх проживання (м. Кропивницький), а тому враховуючи середню номінальну заробітну платню у Кіровоградській області та за місцем теперішнього проживання ОСОБА_1 у м. Київ, придбання платником аліментів нерухомого майна, його заробіток за основним місцем роботи, та витрати, які він несе в зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності, оскільки зареєстрований фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та відповідно до звітної податкової декларації платника єдиного податку за 2017 рік обсяг його доходу за звітний період становив 933850,00 грн, та на добровільні щомісячні внески заснованої ним благодійної організації Міжнародний благодійний фонд «Турбота».

Народження третьої дочки у позивача, який створив іншу сім`ю, очевидно потребує додаткових фінансових витрат, проте, ні в позові, ні в апеляційній скарзі ним не наведено обставин та доказів, якими обгрунтовуються доводи щодо неможливості забезпечення однакового рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку для кожної його дитини і необхідності зменшення визначеного судовим рішенням розміру аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріали справи не містять доказів того, що у зв`язку зі зміною сімейного стану та погіршенням стану здоров`я у позивача змінився майновий стан.

На підтвердження доводів позовної заяви та апеляційної скарги стороною позивача не надано відомостей про отримані доходи чи їх відсутність, доказів щодо розміру витрат на лікування, стягнення аліментів на третю дитину та утримання її непрацездатної матері, не зазначено чи змінились обставини, які були враховані судом при визначенні аліментів у твердій грошовій сумі.

Наявність ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2019 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, на підставі якої позивач добровільно відмовився від частини належного йому нерухомого майна, чим змінив свій майновий стан, не є правовою підставою для зміни розміру аліментів, стягуваних на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року.

Згідно пункту 1.2 вказаної мирової угоди ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь відповідача щомісячно по 14000 грн в якості доплати (збільшення) суми аліментів на утримання дітей, визначеної рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2018 року у справі №404/7774/17, розпорядившись наданим йому правом, тобто добровільно погіршив матеріальний стан.

Встановивши відсутність підстав для зміни (зменшення) розміру аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник