Березівський районний суд Одеської області
20.12.2022
Справа № 494/180/22
Провадження № 2/494/249/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області «Про визнання права власності на спадкове майно», -

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду і остаточно визначившись із предметом позову та позовними вимогами просила:

визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку площею 7,2873 га, яка розташована на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0379.

На обґрунтування поданого позову позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка проживала в с. Демидове Березівського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки № НОМЕР_1 розміром 7,2873 га, яка розташована на масиві № НОМЕР_2 на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області та автомобіль марки ГАЗ-САЗ. На час смерті вона проживала з матір`ю, так інших дітей не було. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом і отримала свідоцтво про прийняття спадщини на автомобіль марки ГАЗ-САЗ. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у виді земельної ділянки, оскільки вона не надала на думку нотаріуса правоустановчий документ на вказану земельну ділянку.

Відповідач, в особі Березівського міського голови, проти задоволення позову не заперечував, про що до суду була подана заява відповідного змісту.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали цивільної справи на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості, суд дійшов до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що у книзі реєстрації актів про народження 10 листопада 1965 р. Єржовською сільською радою Рибницького району Молдавської РСР був зроблений відповідний актовий запис №52. Свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 07 жовтня 1975 р.. ЇЇ батьками були записані ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

22 листопада 1983 р. позивач уклала шлюб із ОСОБА_5 , що було зареєстровано Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений відповідний запис №58. Свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_4 . Після укладення шлюбу прізвище подружжя ОСОБА_6 .

Розпорядженням Березівської районної державної адміністрації Одеської області від 27 листопада 2013 р. за №446/А-2013 р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього КСАП агрофірми «Росія» Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області (за межами населеного пункту). ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 7,2873 га із земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього КСАП агрофірми «Росія» Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області.

09 грудня 2013 р. був складений акт про перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками. Даним актом проведено перенесення в натуру та закріплення на місцевості меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, переданої у власність ОСОБА_2 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , загальна площа 7,2873 га.

Як свідчить з інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13 грудня 2019 р. за ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 7,2873 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:01:002:0379.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 грудня 2016 р., зроблений відповідний актовий запис №473. Смерть зареєстрована Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Свідоцтво про смерть НОМЕР_5 .

Після смерті матері ОСОБА_2 18 грудня 2016 р. позивач своєчасно 21 квітня 2017 р. звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері, а саме:

автомобілю марки самоскид-С ГАЗ-САЗ 53 Б, 1982 р., реєстраційний № НОМЕР_6 ;

земельної ділянки № НОМЕР_1 розміром 7,2873 га, яка розташована на масиві № НОМЕР_2 на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області.

23 червня 2017 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки самоскид-С ГАЗ-САЗ 53 Б, 1982 р., реєстраційний № НОМЕР_6 , сірого кольору, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_7 , що належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 виданого Центром ДАІ 5110 21 листопада 2013 р..

Також, 19 червня 2017 р. своєю постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на те, що не надано правоустановчий документ на земельну ділянку, необхідний для вчинення нотаріальної дії.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову лише зміст позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і позивач, яка останнім часом проживала разом із нею без реєстрації, і є єдиним спадкоємцем.

Також, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину, яка залишилась після смерті матері , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль.

Однак, судом встановлено і те, що 19 червня 2017 р. своєю постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на те, що не надано правоустановчий документ на земельну ділянку № НОМЕР_1 розміром 7,2873 га, яка розташована на масиві № НОМЕР_2 на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, необхідний для вчинення нотаріальної дії.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Згідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Частиною першою ст.1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вищенаведене, а саме те, що позивач є спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину, отримав від нотаріуса відмову на видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що була передана її матері у власність, та не має іншого шляху захистити свої права, то суд вважає, що її права є невизнаними та підлягають відновленню, а поданий позов задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,13, 81,89, 263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області «Про визнання права власності на спадкове майно» - задовольнити.

Визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 7,2873 га, яка розташована на території Березівської (колишньої Демидівської сільської ради) міської ради Березівського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0379.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30-ти днів з дня його проголошення через Березівський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _________________________________________ -