Справа № 638/1574/22
Провадження № 2/545/1502/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Потетій А.Г.,

з участю секретаря - Кротенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором та індексу інфляції посилаючись на те, що позивач та відповідач уклали кредитний договір № б/н від 07.02.2012 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в буд-який момент змінити кредитний ліміт.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, відповідач зі свого боку свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 за період з 04.01.2019 року по 04.01.2022 року має заборгованість в розмірі 5492,22 грн., яка складається з наступного:

- 3755,12 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання;

- 1737,10 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

У судове засідання представник позивача не з`явився надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Також на судові засідання призначені на 03.11.2022 року та 17.11.2022 року відповідач надавав заяви про перенесення засідань для надання йому можливості ознайомлення з матеріалами справи та укладення договору з адвокатом однак станом на 14.12.2022 року жодних дій зазначених в клопотаннях не вчинив а тому суд розцінює такі дії відповідача як зловживання своїми процесуальними правами направленими на умисне затягування розгляду по справі.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в загальному порядку .

Підстав для розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н від 07.02.2012 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в буд-який момент змінити кредитний ліміт.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, відповідач зі свого боку свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 за період з 04.01.2019 року по 04.01.2022 року має заборгованість в розмірі 5492,22 грн., яка складається з наступного:

- 3755,12 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання;

- 1737,10 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

За змістом положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору, боржник та поручитель свої зобов`язання не виконали, а саме не здійснювали погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач за період з 04.01.2019 р. по 04.01.2022 р. має заборгованість в розмірі 5492,22 грн., яка складається з наступного:

- 3755,12 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання;

- 1737,10 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст. 625ЦК України інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Суд бере до уваги розрахунки, надані позивачем, та вважає їх обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 78-80, 141, 258 - 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 07.02.2012 року у розмірі 5492,22 грн. за період з 04.01.2019 р. по 04.01.2022 р., яка складається з наступного:

- 3755,12 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання;

- 1737,10 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299) судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2481,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А.Г. Потетій