Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1964/22

Провадження № 2/126/680/2022

"12" грудня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб.

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 , зазначає, що 28.05.1988 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрували у РАДС м.Бершадь Вінницької області. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Через різні погляди на життя та відсутність взаємопорозуміння, подружнє життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Вищевказані обставини і стали причиною звернення позивачки до суду з даним позовом.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2 , також в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.05.1988 року, сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі записів актів цивільного стану виконавчого комітету Бершадської районної ради Вінницької області, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Судом з`ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення спільного життя. Спір відносно спільно нажитого майна на день звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу, відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати однією сім`єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу поділу спільного майна подружжя.

Ст. 113 СК України визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не виявила бажання змінити прізвище набуте в шлюбі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи із вказаного, з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1- ч. 4 вказаної статті: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано лише розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу. Жодних інших доказів суду не надано, що вказує на відсутність підстав для задоволення даної вимоги у зв`язку з її недоведеністю.

Керуючись ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 140, 213-215 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у РАДС м.Бершадь Вінницької області, актовий запис №43.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище набуте в шлюбі " ОСОБА_3 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. сорок коп.) судового збору.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2022 року.

Суддя Р. В. Хмель