Справа №345/3832/22
Провадження № 2/345/1195/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

27.12.2022 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В даному житлі також зареєстрований відповідач по справі, а саме більше 6 років фактично не проживає у вказаному будинку. Однак, реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди у користуванні житлом, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням відповідача проводить позивач, який не може повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг. Місце перебування відповідача позивачу не відоме. А тому, позивач змушена звертатися до суду з даним позовом та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за АДРЕСА_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.11.2022 було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у своїй письмовій заяві від 23.12.2022 просила розглядати справу без її участі, позов просить задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлень за відомим суду місцем проживання та розміщення повідомлення про розгляд справи на офіційному сайті Судової влади України (а.с.21, 23). Правом подати відзив на позов не скористався.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.10.2009 (а.с. 11) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме (а.с.12).

Згідно довідки № 351 за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

При цьому, як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.10.2022, в даному житлі зареєстрований ОСОБА_2 , але фактично не проживає за вказаною адресою більше 6 років (а.с.14).

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Нормами ст.4ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 33Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Із акту обстеження судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 , але по місцю реєстрації фактично не проживає більше 6 років.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав.

За таких обставин суд вважає, що зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_1 , понад рік без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись статями 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,поданоюпротягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: