Справа №2-6569/11
Провадження №4с/932/38/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), на бездіяльність державного виконавця та зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав як боржника у виконавчому провадженні зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з виконання виконавчого листа №2-6569/11, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 25 серпня 2013 року, що виразилося у не знятті арешту, накладеного на все майно боржника ОСОБА_1 постановою від 03 серпня 2015 року у виконавчому провадженні № 48425216, оскільки державним виконавцем Ахмедовою Д.О. винесено постанову від 23 грудня 2015 року, якою виконавчий документ повернуто стягувачу н підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, проте вжите обтяження залишилося чинним, про що їй стало відомо з відповіді Шевченківського ВДВС від 15 грудня 2021 року, наданої на її заяву від 18 листопада 2021 року про скасування вказаного обтяження, яка залишилася без реагування, враховуючи, що станом на 18 листопада 2021 року будь-якої заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк».

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 у скарзі просить: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту під час виконання судового рішення, ухваленого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 18 січня 2012 року у справі №2-6569/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03 серпня 2015 року на все майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №48425216 (спеціальний розділ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 31 грудня 2021 року для розгляду судді Бабушкуінського районного суду Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді від 04 січня 2022 року вказана скарга прийнята до розгляду, як подана у строки, визначені ст. 449 ЦПК України та призначена до розгляду у судовому засіданні з витребуванням у Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) ухвалою суду від 14 січня 2022 року копії виконавчого провадження №48425216.

Державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєва С.З., стягувач АТ КБ «Приватбанк», отримавши скаргу, заяв по суті справи не подавали, правом на спростування доводів та міркувань скарги не скористалися. При цьому, Шевченківський ВДВС, отримавши ухвалу суду від 14 січня 2022 року, вимоги суду виконав частково та направив на адресу суду відповідь щодо неможливості надати копію виконавчого провадження №48425216 з підстав його знищення за закінченням встановленого трирічного строку та надав витяг зі спецрозділу з інформацією про перебіг виконання виконавчого документу, які надійшли до канцелярії суду 21 березня 2022 року.

В судове засідання 10 травня 2022 року боржник ОСОБА_1 не з`явилась, будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, однак 03 травня 2022 року засобами електронної пошти через свого представника адвоката Зосименко С.Г. у наданій суду заяві вимоги скарги підтримала, просила про розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та її представника, скаргу просила задовольнити.

Уповноважена особа Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог та просила відмовити у їх задоволенні повністю.

Стягувач АТ КБ «Приватбанк», будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника не направив, про причини неявки суд не повідомив та про відкладення не клопотав.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні письмові докази в межах доводів скарги, суд приходить до наступного висновку.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-6569/11 від 18 січня 2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року в сумі 27 391,36 грн., судовий збір в сумі 273,91 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього 27 785,27 грн.

На виконання цього заочного рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 28 травня 2013 року виданий виконавчий лист № 2-6569/11, пред`явлений стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» до примусового виконання, на підставі чого державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедовою Д.О. постановою від 03 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження за № 48425216.

Того ж дня постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Ахмедовою Д.О. накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження на 30617,31 грн., враховуючи виконавчий збір в сумі 2778,53 грн. та витрати на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 53,51 грн.

23 грудня 2015 року постановою державного виконавця Ахмедової Д.О. виконавчий документ на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачеві з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Зазначене вище встановлено з наданого витягу по виконавчому провадженню №48425216 (спецрозділ), сформованого 22 вересня 2021 року та 21 лютого 2022 року, що також узгоджується з інформацією, наданою Шевченківським ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), яке є правонаступником Шевченківського ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, на виконання ухвали суду від 14 січня 2022 року.

На підставі вказаної постанови державним реєстратором Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області Подошулею О.Г. 17 серпня 2015 року внесено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При поверненні виконавчого документа стягувачу 23 грудня 2015 року постанова державного виконавця від 03 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження не скасовувалась, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 16 грудня 2021 року.

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про закінчення виконавчого провадження №48425216 (спецрозділ) та скасування накладеного 03 серпня 2015 року арешту всього її майна та просила зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 , обставини чого підтверджуються копією такої заяви.

Пунктом 2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення постанови від 03 серпня 2015 року, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Підстави закінчення виконавчого провадження були визначені ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, що діяла до 15 січня 2017 року, проте серед цих підстав повернення виконавчого документа стягувачу (підстави та порядок чого визначені були ст. 47 Закону) відсутнє.

Наслідки завершення виконавчого провадження були визначені ст. 50 Закону в редакції, що діяла на час винесення постанови від 03 серпня 2015 року.

Так, частина 1 ст. 50 Закону у відповідній редакції передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, чинний на час винесення постанови 03 серпня 2015 року Закон України «Про виконавче провадження» передбачав дві форми завершення виконавчого провадження: закінчення виконавчого провадження (підстави визначені ст. 50 Закону у відповідній редакції, які не містять такої підстави як повернення виконавчого документу стягувачеві) та повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (підстави визначені ст. 48 Закону).

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону в редакції, що діяла на час винесення постанови від 03 серпня 2015 року, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 15 січня 2017 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Виходячи з наведених норм, суд вважає, що закінчити можливо лише відкрите виконавче провадження, яке перебуває на виконанні і за яким проводяться виконавчі дії, а тому вважає помилковими доводи заявника про те, що до виконавчого провадження, за яким виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання і який не перебуває на виконанні, підлягають застосуванню наслідки, які передбачені при закінченні виконавчого провадження, а саме - зняття накладених арештів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (аналогічна редакція ч.3 ст. 60 Закону в редакції, що діяла на час винесення постанови від 03 серпня 2015 року) у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно п. п. 15, 16 розділу VІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

У разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна, в якій обов`язково зазначається висновок з урахуванням вимог Закону щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, що призвели до порушення порядку накладення арешту, вирішується питання про скасування постанови про арешт майна боржника, під час винесення якої порушено порядок накладення арешту, визначається які дії необхідно вчинити державному виконавцю щодо усунення виявлених порушень.

Таким чином, наведеними вище положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції встановлений обов`язок державного виконавця скасувати арешт та інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, окрім випадку закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа до суду або іншого органу, який видав виконавчий документ, лише у разі винесення відповідної постанови начальником органу виконавчої служби у випадку виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту.

Проте порушень при накладенні арешту на майно боржника постановою від 03 серпня 2015 року за розгляду скарги не встановлено та обставини такого у скарзі не наведені, тому у начальника Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) на час звернення з відповідною заявою ОСОБА_1 18 листопада 2021 року були відсутні підстави для задоволення заяви.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Вказана норма також передбачає зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, а не у випадку повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, проте ОСОБА_1 до суду з вимогами скасувати накладений арешт не зверталася, в тому числі з позовом на захист свого права власності, а оскаржила бездіяльність державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, що на час звернення вже виконане.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зняття арешту в порядку розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця як судового нагляду за виконанням судових рішень, а тому вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 210, 260, 261, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), на бездіяльність державного виконавця та зняття арешту - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева