Справа №705/3734/22
2-з/705/66/22
УХВАЛА

23.12.2022 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду),

ВСТАНОВИВ:

21.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану в ДРРП під реєстраційним номером: 43853595 від 08.09.2021, та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири; заборонити відповідачу користуватися та розпоряджатися (в тому числі вселяти чи виселяти будь-яких осіб, реєструвати, знімати з реєстрації будь-яких осіб, проникнення до квартири з будь-якою метою) квартирою АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на даний час є підстави вважати, що відповідач у зв`язку із судовим розглядом спору про розірвання договору, на підставі якого у нього виникло право власності, може відчужити дану квартиру на користь третіх осіб. Про вказані факти може свідчити те, що протягом останнього тижня відповідач почала постійно навідуватися до квартири, намагається виселити особу, яка там проживає. 16.12.2022 відповідач проникла до квартири шляхом пошкодження дверей та змінила в ній замки, а особу, яка там проживає, попередила про виселення, хоча остання там проживала ще до укладення договору довічного утримання. Також відповідач своїми діями може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вказані дії можуть полягати у реєстрації за вказаною адресою сторонніх осіб, в тому числі малолітніх чи (або) неповнолітніх, приведення оспорюваного майна (квартири) в непридатний для проживання стан чи вчинити інші дії з метою зашкодити фактичному виконанню рішення суду. З урахуванням того, що предметом по договору є квартира, відповідач, розуміючи наслідки розірвання даного договору, може не здійснювати оплату комунальних послуг чи надання квартири для проживання стороннім особам, без відповідної сплати тих же комунальних послуг, що може значно ускладнити виконання відповідного рішення суду. Крім того, дана квартира фактично перейшла безкоштовно до відповідача, тобто жодних витрат на придбання чи утримання квартири ним понесено не було. Вважає, що у зв`язку з розглядом цивільної справи про розірвання договору довічного утримання, в ході якого квартира входить у предмет договору і в разі задоволення позовних вимог, буде повернута законному власнику, необхідно здійснити забезпечення позову шляхом накладення арешту на вище вказану квартиру та заборонити відповідачу користуватися та розпоряджатися (в тому числі вселяти чи виселяти будь-яких осіб, реєструвати, знімати з реєстрації будь-яких осіб, проникнення до квартири з будь-якою метою) квартирою АДРЕСА_1 до вирішення справи в суді по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватися судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками вказаного судового процесу.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , предметом якого є розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання договору довічного утримання та стосується саме квартири АДРЕСА_1 . Відтак між сторонами дійсно існує спір.

Відповідно до п. 7.6. Договору довічного утримання (догляду) від 08.09.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Карайкозою Г.І., згідно зі ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на квартиру, що є предметом цього договору, виникає у Набувача з моменту нотаріального посвідчення цього договору та з дня державної реєстрації права власності.

Згідно з п. 7.7. вказаного Договору Набувач не має права до смерті ОСОБА_3 продавати, дарувати, міняти квартиру, передану за цим договором довічного утримання (догляду), укладати щодо неї договори застави, передавати її у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На квартиру, яка є предметом даного договору, накладається заборона відчуження.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг сформовано 14.12.2022), що надана заявником, за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на квартиру на підставі оспорюваного договору довічного утримання. При цьому також вказано вид обтяження: заборона на нерухоме майно; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 ; обтяжувач: ОСОБА_1 .

З огляду на вище викладене, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про забезпечення позову, враховуючи, що застосування певного виду забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги встановлене обтяження майна, суддя дійшов висновку, що заявницею не доведено необхідність вжиття визначених нею заходів забезпечення позову та що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити поновлення її порушеного права, тому залишає заяву про забезпечення позову без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 149 - 153, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду) залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І.Єщенко