Справа №442/6852/22
Провадження №2/442/1396/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

Головуючої - судді Гарасимків Л.І.

секретаря судового засідання - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи : Відділу державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів), про визнання батьківства, внесення змін до актових записів цивільного стану,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Драб звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи : Відділу державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів), про визнання батьківства, внесення змін до актових записів цивільного стану.

Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачкою по справі однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу, вели спільне сімейне господарство та виховували п`ятьох дітей: двоє дітей, які народилися за час спільного проживання позивача з відповідачкою та троє дітей відповідачки від інших шлюбів. Діти, які народилися під час проживання однією сім`єю позивача з відповідачкою: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Актовий запис про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та актовий запис про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено за заявою відповідачки у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, про що позивач дуже шкодує. Він завжди піклувався про сім`ю, дбав про її добробут. Багато часу проводив у відрядженнях заробляючи гроші у інших містах нашої країни, працюючи важко по будівництвах, щоб забезпечити велику сім`ю, відповідачка ніде не працювала. Він опікувався дітьми, приймав участь у їх розвитку та вихованні, коли приїздив додому час проводив з дітьми, знав все про вподобання дітей, про їх навчання в школі. Всі п`ятеро дітей визнають його батьком, хоча фактично біоглогічним батьком він є тільки для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Останні два роки у них із відповідачкою сімейні стосунки існували формально. Відповідачка не прагнула зберегти сім`ю, а навпаки покидала сім`ю через інші стосунки. В даний час діти відповідачки, які народжені від інших чоловіків повнолітні та проживають окремо: ОСОБА_6 , 1996 р.н., ОСОБА_7 , 2004 р.н. є студентами, ОСОБА_8 , 1978 р.н. бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, а їх спільні неповнолітні діти проживають з матір`ю відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у березні місяці цього року відповідачка остаточно покинула сім`ю. Зв`язок із нею втрачено, місце проживання її не відоме. Діти залишилися без опіки матері. А, позивач і надалі піклується про всіх п`ятьох дітей. В даний час він бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Позивач звертається до суду за захистом прав та інтересів неповнолітніх спільних дітей з відповідачкою, оскільки така негативна ситуація яка склалася внаслідок безвідповідальних дій відповідачки може негативно вплинути на їх життя та враховуючи, що він приймає участь у захисті держави, дуже переживає та жаліє про те, що його відомості як батька відсутні в актових записах про народження їх спільних дітей з відповідачкою, не вчинив раніше дії направлені на визнання батьківства. Просить поновити строк позовної давності звернення до суду про визнання батьківства щодо неповнолітніх дітей та вважати причини пропуску таких вимог поважними, оскільки не хотів конфліктувати з цього приводу з відповідачкою, так як вона провела запис їх спільних дітей у його відсутності, він перебував у відрядженнях на той час. Крім цього, не хотів вже пізніше травмувати дітей, робити між ними різницю, а так всі четверо дітей іменуються на прізвище « ОСОБА_9 ». Просить позов задоволити.

У судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Садлівська О. в судове засідання також не з`явилися, однак на адресу суду поступила заява, в якій просять проводити судовий розгляд у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, а тому суд ввжає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи: представник Відділу державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів) в судове засіданння не з`явився, а тому суд розглянув справу у відсутності третьої особи на підставі наявних доказів по справі.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Нормами ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи вимогу про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини суд виходив з такого:

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися.

За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 існували стосунки як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, вони вели спільне сімейне господарство та виховували п`ятьох дітей.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.2008р., виданого Рихтицькою сільської радою Дрогобицького району Львівської області ( актовий запис за №10), ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками в свідоцтві зазначені : батько ОСОБА_10 та мати ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.08.2009р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ( актовий запис за №36), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками в свідоцтві зазначені : батько ОСОБА_10 та мати ОСОБА_2 .

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері.

Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

З матеріалів справи встановлено, що всі документи щодо малолітніх - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходилися у відповідача, яка у відповідності до ч.1 ст.135 СК України здійснила запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визнання батьківства, який без згоди відповідача неможливо вирішити у позасудовому порядку.

В ході розгляду справи здобуто також відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 покинула сім`ю, зв`язок з нею втрачено та місце проживання її невідоме, а відтак через відсутність добровільної згоди відповідача щодо подання заяви про реєстрацію позивача як батька своїх неповнолітніх дітей, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості внести зміни в їх актові запис про народження щодо батька, оскільки для цього потрібна спільна заява обох батьків.

У п.п. 4, 5 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

В силу вимог ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Викладеним вище обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 128 СК України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства, а оскільки позивач ОСОБА_1 самостійно піклується на своїх неповнолітніх дітей, здійснює за ними догляд та виховує їх з народження, останній хоча і зареєстрований в АДРЕСА_2 , однак фактично постійно проживає із своєю сім`єю без реєстрації в АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою суду довідкою за №103 від 07.10.2022р., виданою Старосою сіл Рихтичі, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Снятинка, Залужани, Старе Село, Воля Якубова.

Крім того, суд, при вирішенні спору про визнання батьківства, приділяє особливу увагу інтересам дітей, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається, а оскільки у позивача та відповідача ОСОБА_2 без державної реєстрації шлюбу народилося двоє спільних дітей, а троє дітей від інших шлюбів позивач виховував спільно з останньою, у суду не виникає сумніву, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують спільне проживання сторін, ведення спільного господарства до та під час народження спільних дітей, а також докази, які свідчать, що позивач визнавав своє батьківство, займався вихованням доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , турбувався та утримував їх матеріально, бажає і у подальшому приймати участь у вихованні своїх дітей та матеріально їх забезпечувати.

Крім того, судом враховано, що визнання позивача ОСОБА_1 - батьком малолітніх дітей, відповідає їх інтересам, негативних наслідків для дітей судом не встановлено, а отже, позовна вимога про визнання батьківства є обґрунтованою та доказово підтвердженою, а відповідно підлягає до задоволення.

Положеннями ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

В силу ст. 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Крім цього, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Таким чином, згідно з п.п.2.1, 2.8 розділу ІІ вказаних Правил, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

Якщо в актовому записі про народження дитини батьком указаний чоловік заявниці або інша особа (за винятком випадків, передбачених статтею 135 Сімейного кодексу України), то в унесенні змін стосовно визнання батьківства має бути відмовлено до вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження відомостей про батька.

А згідно п.2.13.1 вказаних Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Тобто, рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Як встановлено вище, позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачкою у відносинах, від яких у них є спільні діти та згідно з даними, що містяться в актовому записі №36 від 21.08.2009р. та актовому записі №10 від 10.04.2008р. про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька внесені зі слів матері.

Ураховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , який є батьком вказаних дітей, юридично немає жодних прав щодо них та підстав її утримувати, відповідати за них, відповідач ОСОБА_2 в даний час проживає окремо від позивача, місце її проживання на даний час невідоме, діти залишилися без опіки матері, а тому в інтересах неповнолітніх дітей та з метою їх захисту, суд вважає за доцільне позов задовольнити, а відтак вбачаються підстави для внесення змін до актових записів неповнолітніх : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про їх народження, зазначивши батьком дитини - « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження є законними та обґрунтованими, встановлені судом обставини і надані позивачем відомості свідчать про походження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від позивача ОСОБА_13 .

Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на положення статті 128 СК України, яка передбачає можливість визнання батьківства щодо дитини за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України (спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).

Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки.

Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України.

Крім того, законодавець у частині другій статті 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених частиною першої статті 20 СК України.

Тому у випадках передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі № 6-617цс17.

Таким чином, вимога про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України строк позовної давності не застосовується.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 3, 7, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.199 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 52 Конституції України, ст.ст. 7, 121, 125, 126, 128, 134, 135, 141, 142, 150, 153, 155, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 4, 13. 81, 141, 263 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280, 282, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити строк звернення до суду для розгляду вимог про визнання батьківства, внесенння змін до актових записів цивільного стану.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи : Відділу державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів), про визнання батьківства, внесення змін до актових записів цивільного стану, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Дрогобича, Львівської області, громадянина України, адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , батьком дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Відділ державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів), внести зміни до актового запису №10 від 10.04.2008 року, про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво серії НОМЕР_1 від 10.04.2008р.), зазначивши батьком дитини « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Дрогобича, Львівської області, громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , змінивши прізвище батька з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_14 ».

Зобов`язати Відділ державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів), внести зміни до актового запису №10 від 10.04.2008 року, про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( Свідоцтво серії НОМЕР_2 від 21.08.2009р.), зазначивши батьком дитини « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Дрогобича, Львівської області, громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , змінивши прізвище батька з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_14 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 ,ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , ІПН : невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділу державної реєстрації цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівського обласного управління міністерства юстиції (м.Львів), юридична адреса : м.Дрогобич, пл.Ринок,3.

Суддя Гарасимків Л.І.