Ухвала

02 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 369/7693/20

провадження № 61-11963ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року у складі судді: Дубас Т. В., та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Махлай Л. Д., Немировської О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», третя особа - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про реструктуризацію та часткове скасування заборгованості, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 із позовом до ТОВ «Київська обласна ЕК», третя особа - ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про реструктуризацію та часткове скасування заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що його сім`я володіє дачним будинком по АДРЕСА_1 . У 2000 році він уклав договір на постачання електроенергії з ДАЕК «Київобленерго». З 01 січня 2019 року постачальником електроенергії стало ТОВ «Київська обласна ЕК». Про розділення постачання та розподілу електричної енергії в Україні позивачу було відомо із ЗМІ, але жодних конкретних повідомлень про зміну постачальника, пропозицію укласти новий договір тощо позивач не отримував.

ТОВ «Київська обласна ЕК» заявляє, що договір приєднання було опубліковано на її сайті, однак очевидно, що це явно недостатня умова для того, щоб усі споживачі з ним ознайомилися. Форма договору, як договору приєднання, не позбавляє ТОВ «Київська обласна ЕК» обов`язку укласти його у письмовій формі з можливими змінами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Очевидно, що однією з таких істотних умов є показники лічильника на 01 січня 2019 року, тобто моменту, коли змінився постачальник електроенергії. Такі показники мають бути зафіксовані в присутності сторін договору або їх уповноважених представників, однак їх було зафіксовано лише стороною відповідача, ТОВ «Київська обласна ЕК» без участі позивача та відповідного закріплення в договорі.

Самостійно знімати показники лічильника щомісяця не є обов`язком споживача, до того ж в позивача не було такої можливості, оскільки через хворобу та кілька операцій, які мала його дружина влітку 2019 року, вони перебували переважно в м. Києві й дуже рідко відвідували дачне помешкання, отже продовжували оплачувати споживання, як і в попередні роки приблизно по 1 тисячі кіловат щомісяця.

Натомість відповідач постійно здійснював контроль за показниками лічильника, як про це свідчить 9-й абзац стор. 2 у протоколі № 4/1 від 5 березня 2020 засідання ІКЦ (Інформаційно-консультаційний центр) ПАТ «Київобленерго» (додаток 1). У протоколі стверджується, що покази лічильника знімалися представниками відповідача в березні, липні, вересні, жовтні та листопаді 2019 року, отже відповідач знав, що є невідповідність між розмірами платежів та показниками лічильника, себто наявність заборгованості, однак відповідач не повідомляв позивача про показники лічильника, наявну заборгованість та, головне, не виставляв достовірних рахунків для оплати.

Лише 31 січня 2020 року позивач отримав рахунок на оплату електроенергії в сумі 102 427,80 грн. Одночасно на сайті відповідача виявилася інформація, що в січні 2019 року позивач використав 19 298 квт/год, в лютому - 18 012 квт/год, в березні - 7 029 квт/год.

Такі показники явно суперечать елементарній фізиці, оскільки при напрузі 220в та максимальному струмі 25А, який здатен пропустити запобіжник, потужність на одній фазі становитиме 220в х 25 А = 5,5 кВт, а на трьох фазах 5,5 кВт х 3 = 16,5 кВт. Якщо будинок буде споживати таку потужність протягом 30 днів 24 години на добу (що неможливо), сумарне споживання становитиме (16,5 кВт х 24 год. х 30 діб)/л/3 = 6 867 кВт*год. Таким чином, існуюча система електропостачання будинку фізично не спроможна пропустити 19 тис. чи 18 тис. чи навіть 7 тис. кВт/год.

Позивач звернувся до ПАТ «Київобленерго» з проханням провести повірку лічильника, оскільки очевидно, що лічильник є єдиним об`єктивним приладом для встановлення розмірів споживання електроенергії. Таке дослідження було проведено 06 лютого 2020 року в його присутності й лічильник визнано придатним для користування, отже показники за січень - березень 2019 року взято не з лічильника, вони, ймовірно, є результатом маніпуляцій відповідача.

Понад те, в порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, встановлених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року № 312, ТОВ «Київська обласна ЕК», 22 січня 2020 року відключила будинок позивача від електропостачання без жодних попереджень, - ні письмових, ні особистих - просто приїхали, всунули у хвіртку клаптик паперу - корінець наряду та відключили електрику. Це позивач розцінює, як відверте знущання, попрання конституційних прав людини, зокрема на повагу до особистості та достойні умови життя. При тому, що в помешканні постійно проживає 86-річна мати дружини позивача.

14 лютого 2020 року позивач звернувся до ТОВ «Київська обласна ЕК» з проханням укласти договір постачання електроенергії починаючи з показника 57152 кВт/год, встановленого при перевірці лічильника 09 березня 2019 року, як зазначено в протоколі № 4/1 від 5 березня 2020 засідання ІКЦ ПрАТ «Київобленерго» за умови його документального підтвердження та з врахуванням сум, які він сплатив за 2019-2020 рік.

ТОВ «Київська обласна ЕК» переадресувало звернення позивача до ПАТ «Київобленерго» для розгляду на засіданні комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Київобленерго», однак ця комісія відмовила позивачу. Після цього, 05 березня 2020 року позивач подав заяву до відповідача з проханням «розбити», (так написано в бланку заяви), тобто реструктуризувати борг на термін 60 місяців. Така можливість передбачається Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», однак позивач отримав відмову в реструктуризації боргу, що суперечить закону.

10 червня 2020 позивач повторно подав заяву до ТОВ «Київська обласна ЕК» до його відділення в м. Васильків з проханням реструктуризації боргу на термін 36 місяців, однак через два дні йому зателефонували з Васильківського відділення й повідомили, що «Київ погодив лише на 7 місяців». Щоб запобігти відключенню електропостачання, позивач мусив підписати договір, за яким має сплачувати щомісяця 14 105,49 грн боргу. Позивач подав до ТОВ «Київська обласна ЕК» довідку про розмір пенсії за останні 12 місяців, яка становить близько 25 000 грн, отже сума щомісячного платежу має бути приблизно 250 грн, а не 14 105,49 грн.

ОСОБА_1 просив:

зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК», скасувати (не враховувати) нарахування за споживання електричної енергії в січні 2019 року на 19 298 квт/год, в лютому 2019 року - 18 012 квт/год, в березні 2019 року - 7 029 квт/год відповідно, як такі, що не підтверджено показниками лічильника;

зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» укласти із позивачем договір постачання електроенергії, починаючи з показника лічильника 57 152 кВт/год, вказаного в протоколі № 4/1 від 05 березня 2020 засідання ІКЦ ПАТ «Київобленерго», який було встановлено при перевірці лічильника 09 березня 2019 року (за умови підтвердження через фотофіксацію);

зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» укласти із позивачем договір реструктуризації суми заборгованості, яка буде встановлена в судовому порядку, терміном на 60 місяців та суму щомісячної виплати боргу в розмірі 20 % його пенсії, розмір якої буде встановлюватися як середнє арифметичне за попередній рік;

зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» сплатити компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі неправомірно виставлених показників лічильника в січні-березні 2019 року, які в сумі становлять 44 339 кВт/год, що при тарифі 1,68 грн за 1 кВт/год. складає 74 489,52 грн та перерахувати їх на картку ПриватБанку НОМЕР_1, отримувачу ОСОБА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

30 листопада 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд; судові витрати покласти на відповідача.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили достовірність показників лічильника, на підставі яких відповідач розраховував розмір заборгованості за спожиту електроенергію. Суди не дослідили повною мірою обставини укладання договору постачання електроенергії та надали їм помилкову оцінку. Суди не врахували, що відповідно до підпункту 10 пункту 2 статті 57 Закону України «Про ринок електроенергії» саме електропостачальник зобов`язаний надавати споживачам у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, дані про споживання ними електричної енергії. Помилковим є посилання апеляційного суду на те, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що ОСОБА_1 , укладаючи з ТОВ «Київська обласна ЕК» договір про реструктуризацію заборгованості від 12 червня 2020 року, погодився із наявністю такої заборгованості за спожиту електроенергію та її розміром. Оскільки у цій справі ОСОБА_1 заявив вимогу про зобов`язання ТОВ «Київська обласна ЕК» укласти із позивачем договір реструктуризації суми заборгованості, яка буде встановлена в судовому порядку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про зобов`язання скасувати нарахування за споживання електричної енергії, зобов`язання укласти договір постачання електроенергії та договір реструктуризації суми заборгованості, зобов`язання сплатити компенсацію моральної шкоди в розмірі 74 489,52 грн.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», третя особа - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про реструктуризацію та часткове скасування заборгованості, відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков