Справа № 627/546/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без розгляду

20.12.2022 смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого Вовк Л. В.

з участю секретаря Тішакіної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,

у с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

В позові ОСОБА_2 вказав, що він, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку , є власником земельної ділянки площею 0,4550 га та земельної ділянки площею 13,3740 га , що знаходяться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишня - Колонтаївська сільська рада Краснокутського району Харківської області). В травні 2020 року позивач дізнався , що нібито між ним та відповідачем було укладено Договір оренди землі № б/н від 01.09.2015 та додаткову угоду до договору від 08.11.2016 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.09.2015 . Згідно до умов Договору , земельна ділянка площею 13,3740 га передана в оренду на 49 років , до 01.09.2064. Позивач не укладав та не підписував Договір оренди землі та додаткову угоду до нього. Про існування вказаного Договору оренду землі дізнався у травні 2020 року із відомостей , наявних у Державних реєстрах. Просив визнати Договір оренди землі № б/н від 01.09.2015 та Додаткову угоду до договору від 08.11.2016 року недійними ; витребувати безпідставно отримане у користування майно ОСОБА_2 у ОСОБА_3 земельні ділянки.

Ухвалою Краснокутського районного суду від 02.02.2022 до участі у справі правонаступником ОСОБА_2 залучена ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю позивача.

Позивач ОСОБА_1 , правонаступник ОСОБА_2 , у судові засідання призначені на 28.02.2022, 05.04.2022, 11.05.2022, 20.07.2022 , 16.08.2022 , 22.09.2022, 23.11.2022, не з`явилася , про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та в установлений законом строк , про що свідчать судові повістки та телефонограми від 11.05.2022, 20.07.2022, 28.10.2022, причини своєї неявки суду не повідомляла , заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала.

У судові засідання , призначені на 07.12.2022 та 20.12.2022, позивачка повторно не з`явилася, про дату , час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином та в установлений законом строк , про що свідчать судові розписки про отримання судових повісток та телефонограми від 28.10.2022, 07.12.2022 , отримані позивачем. Причини своєї неявки суду позивачка не повідомляла , заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Також позивач не була позбавлена можливості брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та брати участь у суді як безпосередньо так і за участі представника.

Таким чином , в силу ч.3 ст.131 ЦПК України , суд визнає , що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач (заявник) повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 , гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2ст. 257 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом, позивач останнім часом не цікавиться розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Крім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача , відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Оскільки належним чином повідомлена позивачка повторно не з`явилася в судове засідання, не повідомила про причини неявки, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшла, суд вважає необхідним залишити даний позов без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п.3 ч.1 ст.257, ст.258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , правонаступника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання .

Суддя Л. В. Вовк