Справа №524/3324/22
Провадження №2/524/2796/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бухарова Світлана Кімівна про визнання недійсним договору дарування, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 17.05.2019 між ним та відповідачем було укладено договір дарування квартири. Умовою передачі квартири в дар було його довічне утримання з боку відповідача. Після укладення договору відповідач перестала виконувати обов`язки щодо утримання позивача. На момент підписання договору він вважав, що укладає саме договір довічного утримання, а не дарування.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві ОСОБА_3 вказала, що проти задоволення позову заперечує. Звертала увагу на те, що доводи позивача щодо помилки в правовій природі договору не підтверджені доказами. Наявна в справі розписка не підтверджує те, що сторони мали намір укласти договір довічного утримання, оскільки складена після його підписання.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Приватний нотаріус Бухарова С.К. вказала, що при укладенні договору позивач розумів його правову природу. Вказала, що сторонам було роз`яснено наслідки укладення договору, а його текст прочитано та підписано ними.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

23 червня 2022 року постановлено ухвалу про забезпечення позову.

21 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.05.2019 між ОСОБА_1 до ОСОБА_3 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Бухаровою С.К.. Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за №316.

Відповідно до п.1 Договору дарування ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,56 кв.м, житловою площею 25,43 кв.м..

НОРМИ ПРАВА

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша статті 717 ЦК України).

Згідно зі статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

ОЦІНКА СУДУ

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Ураховуючи наведене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірному житловому будинку після укладення договору дарування.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 14 листопада 2012 року у справі № 6-133цс12 від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування тим, що він помилявся щодо правової природи оспорюваного правочину.

На підтвердження своєї позиції позивач надав суду копію розписки «про отримання дарственної на квартиру» від 18.11.2019. За змістом розписки ОСОБА_3 підтвердила отримання від ОСОБА_1 у дар квартиру та зобов`язалась доглядати його та ОСОБА_5 до самої смерті.

Суд враховує те, що вказана розписка була складена після укладення сторонами спірного договору. На думку суду, вона не доводить те, що в момент підписання спірного договору позивач помилявся щодо його правової природи.

Крім того, на думку суду, подані квитанції про сплату комунальних послуг також не підтверджують намір позивача укласти саме договір довічного утримання.

Інших доказів, які б свідчили про те, що саме в момент підписання договору позивач помилявся щодо його правової природи, суду надано не було.

Відтак, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Вжиті судом заходи забезпечення у виді заборони відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.

Судові витрати покласти на позивача.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду 23 червня 2022 року у виді заборону відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 41,56 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.12.2022

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ