Номер провадження: 22-ц/813/1268/22
Справа № 521/7133/14
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/7133/14

Номер провадження: 22-ц/813/1268/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

- за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,

- відповідач ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_4 , про розірвання договору довічного утримання, за апеляційною скаргою адвоката Горбачової Наталії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 ,правонаступником якої є ОСОБА_4 , на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Плавича І.В. 17 вересня 2014 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати договір від 19.11.2010 року, посвідчений нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори і зареєстрований 19 листопада 2010 року в реєстрі за № 3 2942, про довічне утримання ОСОБА_1 .. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона є особою похилого віку, їй виповнилося 72 роки. Вона часто хворіє, родичів у неї немає.

Відповідачка запропонувала їй свою допомогу у догляді за нею. 19.11.2010 року вона уклала з відповідачкою Договір довічного утримання, який був нотаріально посвідчений. За умов вказаного Договору довічного утримання відповідачка зобов`язалася забезпечувати її матеріально (їжа, одяг, необхідна допомога, ліки, оплата комунальних послуг). Тобто, надавати їй кожного місяця матеріальну допомогу в розмірі 1 000,00 грн. з врахуванням інфляції.

Після укладання договору відповідачка почала передавати їй кожного місяця тільки 500,00 грн., а не 1 000,00 грн., інколи передавала їжу. Відповідачка її не відвідувала, передавала продукти через балкон. Останній раз відповідачка була у її квартирі 09.05.2013 року. Після цього вона її не відвідує. З вересня 2013 року відповідачка не виконує обов`язки за Договором довічного утримання (Т. 1, а. с. 3 3 зворотна сторона, 29 29 зворотна сторона).

2.2 Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Розірвано договір довічного утримання від 19 листопада 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Лідією Іванівною, зареєстрований в реєстрі за №3-2942.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в загальному розмірі - 277,60 грн..

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно укладеного договору ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання забезпечувати ОСОБА_1 , виходячи з погодженої сторонами вартості такого забезпечення у розмірі 1 000,00 грн. на місяць. При цьому в поняття «матеріальне забезпечення» сторонами вкладено придбання їжі, одягу, ліків, надання допомоги та оплату комунальних послуг (п.6 Договору). Разом з тим, вбачається, що відповідачка не виконувала взяті на себе договірні обов`язки (Т. 1, а. с. 78 - 80).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року (Т. 1, а. с. 178 180) залишено без задоволення заяву адвоката Горбачової Наталії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 , від 30.07.2019 року (Т. 1, а. с. 88 91) про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2014 року.

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Горбачова Наталія Володимирівна, діюча від імені ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що позивачка не надала жодного доказу невиконання відповідачкою обов`язків за договором довічного утримання (Т. 1, а. с. 183 - 186).

2.5 Позиція позивачки в апеляційному суді

У відзиві на позов ОСОБА_2 , правонаступник ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення неодноразово звертав увагу представника відповідачки на необхідність надання доказів виконання умов договору довічного утримання. Представник відповідачки надала лише декілька квитанцій про сплату комунальних послуг, платником в яких вказана ОСОБА_1 .. Стороною відповідачки не надано доказів поховання ОСОБА_1 , чим займався він особисто, на що поніс відповідні витрати. Вважає, що апелянтом висновки суду першої інстанції не спростовано (Т. 1, а. с .200 202)

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.12.2019 року (суддя-доповідач Ващенко Л.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2014 року. Залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 195 196).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.01.2020 року справу призначено до розгляду (Т. 1, а. с. 209).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.12.2020 року зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1, а. с. 248 249 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2021 року поновлено провадження у справі (Т. 2, а. с. 7).

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021 року визначено суддю-доповідача Заїкіна А.П., суддів членів колегії Колеснікова Г.Я., Сєвєрову Є.С. (Т. 2, а. с. 23).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року справу прийнято до провадження. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи (Т. 2, а. с. 24 24 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.11.2021 року витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальської К.І. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2, а. с. 42 44 зворотна сторона).

21.12.2021 року до апеляційного суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2, а. с. 45 - 60).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2022 року залучено до участі у справі ОСОБА_4 , в якості правонаступника відповідачки по справі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2, а. с. 66 69).

17.08.2022 року адвокат Горбачова Н.В. представник відповідачки надала суду оригінали документів щодо виконання обов`язків за договором довічного утримання (Т. 2, а. с. 79).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення сторонами своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання в режимі відеоконференції, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна адвоката Горбачової Н.В., діючої від імені ОСОБА_3 ,правонаступником якої є ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

19 листопада 2010 року між ОСОБА_1 , з одної сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони, був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №3-2942.

Відповідно до п. 1 договору, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею -44,6 кв. м..

Згідно п. п. 5, 6 договору, ОСОБА_3 зобов`язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігати в її безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру. Сторонами визначено грошову вартість матеріального забезпечення у розмірі 1 000,00 грн. на місяць, з урахуванням комунальних послуг.

ОСОБА_1 на час укладення договору була особою похилого віку.

Позивачка посилається на те, що відповідачка ОСОБА_3 не виконує взяті на себе істотні договірні обов`язки.

Між сторонами по справі виникли правовідносини з договору довічного утримання.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка ОСОБА_3 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України)

Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність доводів позивачки щодо неналежного виконання відповідачкою своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду). Надані апеляційному суду стороною відповідачки квитанції про придбання ліків не є належними доказами, оскільки не підтверджують їх придбання саме для ОСОБА_1 .. Крім того, більшість з них відноситься до періоду після ухвалення 17.09.2014 року заочного рішення про розірвання договору довічного утримання. Квитанції від 04.02.2013 року та від 11.02.2013 року про проходження ОСОБА_1 обслідування у лікаря окуліста та придбання оправи та лінз колегія суддів приймає до уваги, але вони не підтверджують виконання договірних обов`язків у тому обсязі, який передбачений п. 6 Договору довічного утримання. Стороною відповідачки не надано доказів оплати комунальних послуг.

Колегія суддів приймає до уваги, що згідно п. 5 договору довічного утримання відповідачка зобов`язувалася не лише забезпечувати позивачку довічним матеріальним забезпеченням (їжа, одяг, ліки, оплата по комунальним послугам) у щомісячному розмірі - 1 000,00 грн., а також зобов`язалася забезпечувати її довічною необхідною допомогою, тобто доглядом. У позовній заяві, ОСОБА_1 як на одну із підстав для розірвання договору вказувала на те, що відповідачка не виконує обов`язку щодо забезпечення позивачки доглядом, останній раз навідувалася до неї у травні 2013 року. Вказані обставини стороною відповідачки не спростовані.

Установивши, що відповідачка ОСОБА_3 у порушення умов договору не здійснювала догляду за ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги, не у повному обсязі надавала матеріальне утримання, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання.

Доводи апеляційної скарги не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів.

Окремо апеляційний суд зауважує про те, що по справі ухвалено заочне рішення. Апеляційний суд не досліджує обставини справи щодо належного сповіщення відповідачки, оскільки апелянт не обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Горбачової Н.В., діючої від імені ОСОБА_3 ,правонаступником якої є ОСОБА_4 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Горбачової Н.В., діючої від імені ОСОБА_3 ,правонаступником якої є ОСОБА_4 , відсутні.

4 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

5. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Горбачової Наталії Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_3 ,правонаступником якої є ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе