КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Плахотнюк К.Г.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У вересні 2021 року AT КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 18273,57 грн заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2010 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальником анкети-заяви, відповідно до якої останній приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодився, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно із доводами позовної заяви позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в подальшому ліміт збільшено до 12000,00 грн, при цьому кредитний ліміт може змінюватися за ініціативою банку.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань станом на 16 серпня 2021 року заборгованість становить 18273,57 грн, що складається із:

- 18141,39 грн заборгованості за кредитом;

- 132,18 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, AT КБ ''ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що висновок суду про пропуск строку позовної давності не відповідає обставинам справи. Зазначає, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, карта діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності статті 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору або не після несплати чергового платежу.

Вказує, що основною карткою за договором є картка № НОМЕР_1 , яка надана клієнту у 2010 році, зі строком дії до 03/14. В подальшому карта неодноразово перевипущена та 15 січня 2019 року відповідачу надана картка № НОМЕР_2 , зі строком дії до 11/22, тобто до 30 листопада 2022 року.

Зазначає, що останній платіж на погашення заборгованості за вказаною карткою проведено відповідачем у 2021 році, позов подано у 2021 році, а тому висновок суду про пропуск строку позовної давності не ґрунтується на вимогах закону та не узгоджується з правовими висновками, висловлених Верховним Судом у справі №743/150/17 від 27 лютого 2019 року, №591/8058/15-ц від 19 березня 2014 року.

03 жовтня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Шестакова В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Вказує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, уважає її необґрунтованою.

Вказує, що за загальним правилом строк позовної давності становить 3 роки. Початок перебігу позовної давності за вказаним кредитним договором визначається з моменту, коли Банк міг та повинен був дізнатися про порушення свого права на повернення кредиту, а саме - з моменту останнього платежу відповідача по кредиту, тобто з 26 квітня 2011 року, про що вказав суд першої інстанції.

Вказує, що банком не подано клопотання про поновлення строку позовної давності, відтак рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим.

Зазначає, що попередній рахунок суми судових витрат складає 2 500,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України судапеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд вказав, що згідно змісту доданого позивачем до позову розрахунку заборгованості, з 26 квітня 2011 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, отже з цієї дати було порушено право позивача, а тому останній мав право звернутись за його захистом до суду. Звернувшись до суду 09 вересня 2021 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" пропустив строк позовної давності як основної, так і щодо додаткових вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (стаття 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (стаття 207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Підставою позову є невиконання кредитних зобов`язань, що пов`язані із видачею кредитних коштів.

Статтею 1054 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цій справі АТ КБ "ПРИВАТБАНК").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна уважати, що в такому випадку споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оформлення договірних відносин, у разі виникнення спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт AT "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сайті банку в мережі Інтернет та вони можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи встановлено, що 10 червня 2010 року у формулярі анкета-заява заповнена інформація про персональні та контактні дані відповідача, у відповідності із змістом якої вона погодився на те, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складають договір про надання банківських послуг, із якими клієнт банку ознайомився та згоден з ними, зобов`язується їх виконувати (а.с.16).

Анкета містить розділ, у якому навпроти запропонованого виду карток (платіжна картка кредитка "Універсальна", пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатна картка, картка Gold, ощадкнижка (депозит), ідентифікація з паспортом) необхідно проставити позначку. Окрім того, у полі "кредитний ліміт у сумі" також передбачається проставлення грошової суми. Відповідна позначка проставлена навпроти "платіжна картка кредитка "Універсальна", а у графі бажаний кредитний ліміт вказано "5000 грн". Окрім цього, 11 червня 2010 року ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" згідно якої, базова відсоткова ставка в місяць складає 2,5%.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви ОСОБА_1 станом на 16 серпня 2021 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 18141,39 грн - заборгованість за тілом кредиту, та 132,18 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.13 зворот).

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Частиною 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Колегія суддів робить висновок, що при зверненні до суду з цим позовом банком доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та такі його суттєві умови, як сума кредиту та процентна ставка.

Згідно даних виписки за рахунком ОСОБА_1 , останній активно користувався карткою, отриманою в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", зокрема вказане підтверджується тим, що відповідач регулярно використовував кошти кредитного ліміту, та періодично поповнював картку для погашення заборгованості ( а.с. 53-64).

Використання коштів підтверджується даними виписки по рахунку, яка у відповідності до пункту 62 постанови правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України" є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідач у свою чергу не скористався своїми правами, зокрема правом подачі доказів на спростування вимог позивача, не надав контррозрахунку для підтвердження своїх доводів.

Щодо строку позовної давності, апеляційний суд зазначає про таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 статті 256 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В силу частин 1, 5 статті 261, частин 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частино 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В силу пункту 2.1.1.2.11 Умов та Правил строк дії карти вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У такому випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення коштів у повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов`язання.

АТ КБ "Приватбанк" надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, при цьому кредитним договором не передбачено, що останній мав погашати кредит періодичними платежами. Разом із тим, умовами договору визначено кінцевий строк повного погашення кредиту.

Аналіз умов кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм дає підстави для висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлені не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, при цьому кредитним договором установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту та сплати процентів, а й кінцевий строк повного погашення кредиту (строк дії кредитного ліміту).

Отже перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається після закінчення строку дії платіжної карти.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 банк з 10 червня 2010 року надав 6 карток. Строк дії останньої картки, виданої 15 січня 2019 року встановлено листопад 2022 року (а.с.15).

Таким чином, кінцевим строком повернення ОСОБА_1 кредиту у повному обсязі є листопад 2022 року, відтак висновок суду про пропуск строку позовної давності не ґрунтується на обставинах справи.

Окрім цього, 25 червня 2020 року ОСОБА_1 підписано тарифи кредитування за картками Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, MC World BlackEdition, Visa Sagnature, MC WorldElite, Visa Infinite(а.с.18-20).

Вказана обставина додатково свідчить про те, що позивач продовжує користуватися послугами кредитування у АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Відтак, колегія суддів робить висновок, що позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають задоволенню.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 2270 грн., який і був сплачений позивачем.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті та був сплачений судовий збір 3405 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному розмірі, відтак пропорційно розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції в сумі 2270,00 грн. та 3405,00 грн відповідно.

Оскільки суд зробив висновок про задоволення позову, відтак підстав для задоволення клопотання адвоката Шестакова В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат суд немає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" 18273,57 грн заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2010 року, яка включає заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18141,39 грн, заборгованості за процентами у розмірі 132,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору до суду першої інстанції 2240,00 грн та 3405,00 грн, сплачених до суду апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова