Справа № 161/4831/22
Провадження № 2-з/161/8/22
У Х В А Л А

29 квітня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Демчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі,

в с т а н о в и в :

Заявники звернулись до суду із заявою про забезпечення доказів у цивільній справі до подання позовної заяви, мотивуючи тим, що на даний час здійснюється підготовка позову про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на землю, визнання недійсним рішень Заборолівської сільської ради №39/29 від 14.09.2020 року та №43/52 від 25.11.2020 року, скасування рішення про державну реєстрацію права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, повернення майна до попереднього стану.

Вказують, під час підготовки позовної заяви для подачі до суду сторона позивачів не має правової можливості отримання доказів, які мають суттєве значення для визначення кола відповідачів, встановлення переліку позовних вимог, оскільки в умовах воєнного стану закриті реєстри, до яких має доступ адвокат для встановлення відомостей.

У зв`язку з чим, просить витребувати у володільців інформації - ОСОБА_3 копію державного акту на землю, виготовленого на підставі рішення Заборолівської сільської ради Луцького району від 25.11.2020 року №42/52, що знаходиться в с. В. Омеляник Луцького району; копію технічної документації на вказану земельну ділянку та у разі відчуження частини земельної ділянки на новоутворену земельну ділянку; копію правовстановлюючого документу, на підставі якого було внесено відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно 14.01.2021 року №40148224.

Крім того, просить витребувати з Луцької районної державної нотаріальної контори Луцького районного нотаріального округу належним чином завірену копію договору купівлі-продажу та витягу з реєстру речових прав, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться в с. Великий Омеляник Луцького району, в Державному реєстрі речових прав 18.05.2021 року №42077323 за ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 116, ч. ч. 2, 5 ст. 118 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Правовий інститут «забезпечення доказів» передбачає повноваження суду по збиранню доказів до відкриття провадження у справі або на стадії підготовчого провадження, чи розгляду справи, якщо надання цих доказів стане неможливим або ускладненим. Вказаний інститут створений для запобігання втрат чи пошкодження фактичних даних, які містять інформацію, що є важливою для встановлення об`єктивної істини в справі, для своєчасного і правильного її вирішення.

При цьому, забезпечення доказів здійснюється у випадках, коли є підстави побоюватися, що використання потрібних доказів стане згодом неможливим чи ускладненим.

Заявник повинен довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або ускладненою, зазначити конкретні факти, щодо важливості збереження таких доказів, вказати, яку шкоду (збитки) може бути завдано у випадку невжиття судом заходів забезпечення доказів у справі. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безпідставно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті в майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності всіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 травня 2019 року в справі № 3д/9901/2/19.

Разом з тим, як слідує із матеріалів заяви представником заявника не обґрунтовано та не доведено того, що докази можуть бути втрачені або їх подання до суду стане згодом неможливим чи утрудненим.

Неможливість на дату звернення до суду отримати і долучити до позову документи та відомості, які не може надати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , не позбавляє можливості заявити відповідні клопотання в ході судового розгляду справи, навівши відповідні мотиви неможливості самостійно їх надати та обґрунтувавши, у чому саме полягає доказове значення цього документу, а так само, якщо будуть наявні труднощі у їх отриманні.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства в площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі №127/13957/16-ц.

Таким чином, на підставі викладеного, у задоволенні заяви про витребування доказів слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 116-118, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк