Дата документу 03.05.2022
Справа № 501/4109/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 травня 2022 року м.Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя Смирнов В.В.

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

справа № 501/4109/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в письмовому порядку цивільну справу за

за позовом Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження: 68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, 33

предмет та підстави позову: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

учасники справи не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи у нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне

В С Т А Н О В И В:

І. Позиція позивача.

ВК ЧМР Одеського району Одеської області діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей ВК ЧМР Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що батьками малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та від ІНФОРМАЦІЯ_3 матір дитини померла. Малолітня дитина з моменту смерті матері тимчасово перебуває в сім`ї ОСОБА_4 .. Відповідач ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки, місцезнаходження його не відомо, до дитини не приходить, вихованням не займається, не приймає участь в житті та розвитку дитини. Тому позивач змушений звернутись до суду та просить суд:

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття на користь закладу або осіб, де буде виховуватись дитина.

Відповідач ОСОБА_2 відзив не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач сповіщався належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с. 37, 45).

Відповідач ОСОБА_2 на виклики суду неодноразово не з`явився, про причини неявки не повідомив, був належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи (а.с. 26, 35, 41-42, 47-48).

Представник третьої особи до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав висновок та заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 36, 44, 46).

Ш. Інші процесуальні дії у справі.

Від 16.11.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області було відкрито провадження по справі (а.с. 24).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.02.2022 року було закрито підготовче судове засідання (а.с. 39).

Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 ЦПК), в судове засідання не з`явилися без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком зазначено ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про смерть, серії № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_5 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_6 » від 01.12.2001 року (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 28.04.2010 року - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб (а.с. 8).

Відповідно наказу № 28 від 21.09.2021 року ЧМР служби у справах дітей ВК ЧМР Одеського району одеської області передав малолітню ОСОБА_1 на виховання та утримання ОСОБА_4 (тимчасово) (а.с.11).

Згідно заяви ОСОБА_1 , зазначено, що вона вказаного в свідоцтві про народження чоловіка - ОСОБА_2 ніколи не бачила та не знає його. Просить позбавити його батьківських прав щодо неї, її вихованням займається ї дідусь ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24.02.2020 року задоволено вимоги ОСОБА_3 про надання дозволу на укладання договорів, без згоди другого з батьків (а.с.14-15).

Висновком виконавчого комітету Чорноморської міської ради як органу опіки та піклування від 20.01.2022 року, підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32-33).

Таким чином, перешкод для пред`явлення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів судом не встановлено.

V. Оцінка Суду.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що ст. 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч. 5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч. 4 ст. 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьком і врахування при цьому "якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист «прав і свобод» неповнолітньої дитини ОСОБА_1 ..

Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.

Судом за обставинами справи встановлено, що відповідачі значний весь час життям дочки не цікавився, участі у її вихованні не приймає, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною належного виховання, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини, виходячи із положень статей 164-167 СК, є підставою для позбавлення батьківських прав.

Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого ставлення до виховання дочки без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Отже, згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України!.

Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення як найкращих інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_1 .. Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьком надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації, що розглядається розлучення відповідача з дочкою в першу чергу відбулось при ініціативі відповідача, який протягом тривалого часу не виявляв бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із дочкою. Навіть в період після проведення підготовчого судового засідання і до судового розгляду відповідач жодним чином не продемонстрував Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні ним своїх батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітньої дитини, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини. Отже, Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини.

Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дочкою та батьком склались таким чином, що дитина протягом більшого періоду свого життя проживає окремо від батька, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані "інтереси дитини" в широкому розумінні на поняття сім`ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він з дочкою не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька із своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьками та дочками.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в її сімейне життя та при визначенні «якнайкращих інтересів дитини».

Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість перевірити умови проживання дитини, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачці, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дитини.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем ОСОБА_2 , свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.

Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України, опіка встановлюється над дитиною органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Як визначено у ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України, опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна.

Виходячи зі змісту ст. 63 Цивільного кодексу України та ст. 244 Сімейного кодексу України, опікуном дитини може бути повнолітня фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини (позивача).

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

З огляду на те, що позивач докладає усіх можливих зусиль з метою максимального забезпечення потреб неповнолітніх онук, займається їх вихованням, проявляє турботу про розвиток дітей, купує одяг, взуття інші необхідні речі, дбає про те щоб діти отримували відповідне для їх віку та потреб харчування. Крім того, Суд вважає за можливе стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь закладу або осіб, де буде виховуватись дитина, щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідної категорії громадян (дитину), до повноліття дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 155, 165, 166, 180, 243, 244, 258 Сімейного кодексу, ст. ст. 60, 62,63 Цивільного кодексу України, ст.ст. 62,64, 175, 177, 200, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття на користь закладу або осіб, де буде виховуватись дитина.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили Суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов