КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5403/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року місто Київ

справа №755/7988/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент»:

заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 22018,25 грн.;

інфляційні втрати за період з 20 грудня 2020 року по 19 квітня 2021 року у розмірі 661,42 грн.,

три проценти річних за період з 20 грудня 2020 року по 19 квітня 2021 року у розмірі 107,49 грн. та судові витрати.

В мотивування вимог посилався на те, що 26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого товариство (управитель) за плату надає послуги з утримання на балансі житлового комплексу по АДРЕСА_1 у місті Києві та управління неподільним та загальним майном житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості.

Вказував, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 .

Зазначав, що внаслідок неналежного виконання з листопада 2020 року зобов`язань щодо оплати послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території у відповідача перед позивачем за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 22018,25 грн., на яку нараховано 3% річних та інфляційну складову боргу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року позов ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 22018,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 661,42 грн., три проценти річних у розмірі 107,49 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив скасувати рішення частково та закрити провадження в частині стягнення з нього заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 22018,25 грн. та відповідно здійснити перерозподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судового збору.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що у зв`язку з відсутністю повідомлення від відділення поштового зв`язку про наявність на його ім`я відправлень в період липень 2021 року, а саме ухвали суду та копії матеріалів справи, він не міг надати доказів, що мають значення для об`єктивного встановлення обставин справи, відтак він не міг подати суду докази сплати заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з листопада 2020 року по травень 2021 року включно.

Вказував, що він 07 травня 2021 року сплатив заборгованість перед позивачем за обслуговування будинку та прибудинкової території за період листопада 2020 року по травень 2021 року включно.

Зазначав, що позивач 06 травня 2021 року засобами поштового зв`язку направив позовну заяву до Дніпровського районного суду міста Києва, а тому вважає, що оскільки заборгованість, що є предметом спору, була оплачена до відкриття судом провадження, відтак у даній справі відсутній предмет спору.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач протягом 15 днів з для отримання даної ухвали повинен надіслати суду відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року було направлено за адресою: АДРЕСА_3 . Однак конверт з ухвалоюповернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.50).

А відтак, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки відповідач ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи Дніпровським районним судом міста Києва, а тому не мав можливості подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаногоЗакону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язанийутримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого товариство (управитель) за плату надає послуги з утриманні на балансі житлового комплексу по АДРЕСА_1 у місті Києві та управління неподільним та загальним майном житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості. Управитель має право отримувати плату від споживачів будинку за надані житлово-комунальні послуги (п.п.2.1, 3.1.10 договору).

29 жовтня 2010 року складено акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс, за яким на підставі рішення Загальних зборів членів ОСББ «Раїси Окіпної, 18» від 07 червня 2010 року, договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26 серпня 2010 року, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» прийнято від ТОВ «Д.І.А. Девелопмент» на свій баланс будинок АДРЕСА_1 .

Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 11 жовтня 2016 року №982, внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг; по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30вересня 2014 року №1078.

Відповідно до розпорядження Київської міської Державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01 червня 2018 року №936, внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня2014 року №1078.

За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про суми заборгованості за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 рокупо квартирі АДРЕСА_2 у місті Києві, яка надана позивачем, у відповідача станом на 19 квітня 2021 року виникла заборгованість за надані послуги з утримання будинку та трибудинкової території у розмірі 22018,25 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилався на те, що відповідач свої зобов`язання з листопада 2020 року не виконує, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість, а тому з метою захисту своїх порушених прав позивач 06 травня 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач вказував на те, що відсутній предмет спору, оскільки він 07 травня 2021 року сплатив заборгованість перед позивачем за обслуговування будинку та прибудинкової території за період з листопада 2020 року по травень 2021 року включно у розмірі 30828 грн., на підтвердження чого надав квитанцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0..1 від 07 травня 2021 року.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки розгляд справи у суді першої інстанції був проведений з порушенням норм процесуального права, так як відповідач ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи Дніпровським районним судом міста Києва, а тому не мав можливості подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень, колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги вказану квитанцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0..1 від 07 травня 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 07 травня 2021 року було сплачено 30828 грн. за обслуговування будинку та прибудинкової території за період з листопада 2020 року по травень 2021 року за квартиру АДРЕСА_2 (а.с.68).

В апеляційній скарзі відповідач також просив закрити провадження в частині стягнення з нього заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 22018,25 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Так, закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв'язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відсутність предмету спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред'явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред'явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв'язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №456/847/18, від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20, від 23 грудня 2020 року у справі №522/8782/16-ц, від 01 березня 2021 року у справі №372/977/19.

Також Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 вказав, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» звернувся з даним позовом до суду 06 травня 2021 року, в якому, окрім сумизаборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 22018,25 грн., просив стягнути з відповідача також інфляційні втрати у розмірі 661,42 грн. та три проценти річних у розмірі 107,49 грн.

ОСОБА_1 було сплачено заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території за період з листопада 2020 року по травень 2021 року за квартиру АДРЕСА_2 - 07 травня 2021 року.

Наведене свідчить про те, що на час пред`явлення позову між сторонами був наявний спір щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Спір щодо заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території припинив своє існування (зник) після надходження позову до суду, у зв`язку з оплатою 07 травня 2021 року боргу відповідачем, однак спір щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних не припинився.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору,

Разом з тим, оскільки відповідач сплатив ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 22018,25 грн., а відтак колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 22018,25 грн. Отже у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

У позовній заяві позивач вказував на те, що відповідач має сплатити 3% річних та інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував 3% річних та інфляційні втрати за період прострочення з 20 грудня 2020 року по 19 квітня 2021 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.

Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q- кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I/ 100 - S) * Q/ DM, де S- сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Колегія суддів погоджується з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, який було надано позивачем.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 20 грудня 2020 року по 19 квітня 2021 року у розмірі 661,42 грн. та 3% річних за період з 20 грудня 2020 року по 19 квітня 2021 року у розмірі 107,49 грн.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 12 чеврня 2009 року №2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Оскільки відповідач добровільно сплатив борг перед позивачем вже після пред`явлення позову, отже, вказане не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 2270 грн. на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент», місцезнаходження: місто Київ, вул. Лаврська, 16-в, інфляційні втрати у розмірі 661 грн. 42 коп., 3% річних у розмірі 107 грн. 49 коп. та судові витрати у розмірі 2270 грн.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та трибудинкової території відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: