справа №176/821/22
провадження №2/176/438/22
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Павловської І.А.,

з участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просила стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно до досягнення трирічного віку дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 2019 року та є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому позивачка зазначає, що на даний час вони із відповідачем спільного господарства не ведуть та однією сім`єю не проживають. Малолітні діти проживають разом з нею та фактично знаходяться на її утриманні.

Dідповідач наразі працює IT-спеціалістом на ТОВ «Тімак Агро Україна» (м. Київ) та отримує стабільний дохід.

У той же час, ОСОБА_5 належної матеріальної допомоги на її утримання та утримання дітей не надає.

Окрім того, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує соціальні виплати розмір яких є недостатнім.За таких обставин просить позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України,про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 2019 року Чечеліївським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 151 (а.с.8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 9,10).

На даний час сторони спільного господарства не ведуть та однією сім`єю не проживають.

Малолітня дитина, яка на даний час не досягла трирічного віку проживає разом із матір`ю.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем з огляду на те, що останній не скористався своїм правом на подання відзиву.

Крім того, відповідачем не представлено суду доказів того, які взагалі доходи він отримує.

Доказів про будь-який хворобливий стан свого здоров`я відповідач суду також не надав.

Таким чином, суд вважає, що відповідач за станом здоров`я здоровий, є особою працездатного віку, будь-яких висновків лікарських комісій з приводу заборони працювати, або про встановлення непрацездатності чи групи інвалідності відповідачем суду не надано, тому він може працювати та надавати допомогу на утримання дружини.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи також із того, що відповідачем не надано суду доказів того, що ним добровільно надаються кошти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку.

Здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не дає можливості позивачці отримати належні доходи, котрі б забезпечували їй повноцінне утримання, тоді як судом встановлено, що відповідач є працездатним, тому може надавати допомогу на утримання дружини, оскільки ним не надано суду доказів того, що він непрацездатний, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дружину, яка здійснює догляд за дитиною сторін до досягнення трирічного віку.

Також, суд констатує, що відповідач не має на утриманні інших осіб, оскільки доказів наявності у нього інших утриманців, крім дітей та дружини, ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, що, на переконання суду, не заперечується відповідачем, оскільки останній відзиву на позов до суду не подав.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, а відповідач є фізично здоровим, працездатним, працює та отримує дохід, тому може надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного.

Відповідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

В добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторонами не вирішено.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 2500,00 грн.

Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх донькою ОСОБА_3 трирічного віку.

Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 20 квітня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 403 ЦПК України, ст.ст. 79, 84, 85, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного вікузадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Дніпропетровська, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Жовті Води Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання як дружини у твердій грошовій сумі врозмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, тобто з 20 квітня 2022 року, і до досягнення трирічного віку дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Дніпропетровська, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА