Єдиний унікальний номер 725/1886/22
Номер провадження 2/725/261/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 . ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41 ) , треті особи Друга Чернівецька державна нотаріальна контора , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалися на те, що 13 січня 2009 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстровано право спільної часткової власності на будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_3 . Частка ОСОБА_4 становила 42/100, а ОСОБА_5 - 58/100.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, - 58/100 будинку розташованого за адресою АДРЕСА_3 .

Стверджують, що вони ( позивачки по справі) є доньками ОСОБА_5 , успадкували в рівних частках право власності на вищезазначену частину будинку, про що їм було видано свідоцтва про право на спадщину за законом .

20 грудня 2021 року позивачки зареєстрували право на спільну часткову власність на згаданий будинок .

Вказують, що на зареєстроване за ними майно накладено арешт, що в свою чергу перешкоджає їм в повній мірі реалізовувати своє право власності.

Додають, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа №2-5427/09, стороною в якій виступав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 являється сином позивачки ОСОБА_1 .

Ухвалою цього ж суду від 09.09.2009 року накладено арешт на будинок АДРЕСА_3 , власницями по 29/100 якого на даний час являються позивачки .

Однак, в ухвалі суду не було зазначено про накладення арешту саме на вищезгаданий будинок. Зазначено тільки , як зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 .

Посилаються на те , що ОСОБА_3 ніколи не був власником вищезгаданого будинку.

Вважають, що майно , яке вони набули , перебуває під незаконним обтяженням, що становить порушення їх права власності.

На підставі вищевикладеного , просять суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_3 , який накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниця №2-5427/09 від 09 вересня 2009 року, реєстраційний номер обтяження: 9058834.

У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Позивачі та їх представник адвокат Венерська Г.І. подали заяви, в яких просили розглядати справу у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовільнити.

Третя особа у судове засідання не з`явилися . Про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.12.2021 року , позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали у спадщину від померлого батька ОСОБА_5 58/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами під АДРЕСА_3 . ( а.с. 18-19 ) .

Своє право власності позивачі зареєстрували, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 грудня 2021 року.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.09.2009 року, у межах судового розгляду цивільної справи № 2-547/2009 за позовом ВАТ « Кредитпромбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості , накладено арешт на одну одиницю рухомого або нерухомого майна ОСОБА_3 ( адреса проживання : АДРЕСА_3 ) .

Рішенням цього ж суду від 23.10.2009 року позовні вимоги ВАТ « Кредитпромбанк» задоволено та з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 стягнуто заборгованість і судові витрати. ( а.с. 22-25).

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачі та їх представник звернулися до Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області із запитом щодо надання інформації про арешт згаданого будинку.

Згідно відповіді на даний запит , документом , який знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві у Чернівецькій області є супровідний лист від 09 вересня 2009 року вих. №2-5427/09 та ухвала Ленінського районного суду м.Вінниці від 09 вересня 2009 року про забезпечення позову ВАТ «Кредитпромбанк», на підставі якої накладено арешт на будинок АДРЕСА_3 .

Арешт на будинок було накладено у справі за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Вінницької філії ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості . На даний час ВАТ «Кредитпромбанк» ліквідовано, правонаступником його прав та обов`язків є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» . Спадкодавець, спадкоємиці- позивачки по цій справі, жодного відношення до справи за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не мають.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини висловлену у п.29 Рішення від 09.12.1994р. у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) у якому суд зазначив, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не можуть, необхідність накладення арешту минула і на його продовженні сторона не наполягає, суд приходить до висновку про необхідність захисту їх прав шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак наявні підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_3 , який накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниця №2-5427/09 від 09 вересня 2009 року, реєстраційний номер обтяження: 9058834.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський