Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1986/21 Головуючий у 1-й інст. Васильчук О. В.
Категорія 80 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Васильчук О.В.

у цивільній справі №273/1986/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал» Довбиський фарфоровий завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 245 564,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 202 954,99 грн., та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 43 315,14 грн. В обґрунтування поданого позову зазначала, що з 01.04.2002 року працювала у ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод», а з 01.02.2019 року - на посаді головного бухгалтера. У зв`язку із систематичною затримкою виплати заробітної плати, 18.03.2021 року вона подала заяву про звільнення за власним бажанням. Відповідно до розпорядження керівництва підприємства 18.03.2021 року її було звільнено з посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, у зв`язку з переходом на іншу роботу. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед нею по виплаті заробітної плати. Тому, при звільненні вона одночасно звернулася з проханням провести з нею кінцевий розрахунок, тобто 18.03.2021 року. На її прохання відповідачем було зазначено, що на даний час відсутні кошти для погашення заборгованості, але протягом двох місяців заборгованість буде виплачена.

На момент подання позову до суду заборгованість складає 245564,29 грн., про що свідчить розрахунковий лист за травень 2021 року. При неодноразовому усному зверненні до відповідача з проханням провести з нею кінцевий розрахунок, вона отримувала відповідь, що внаслідок відсутності коштів у відповідача немає можливості розрахуватися з нею. Тому 20.07.2021 року вона звернулася із заявою про те, щоб їй надали довідку про стан заборгованості з виплати заробітної плати, довідку-розрахунок середнього заробітку, розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати. Проте, відповіді на своє звернення не отримала, виплата заборгованості не проведена, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року уточнені позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал» Довбиський фарфоровий завод» на користь ОСОБА_1 нараховану та несплачену суму заробітної плати у розмірі 245 564 (двісті сорок п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири ) гривні 29 копійок (з урахуванням податків та обов`язкових платежів).

В решті позовних вимог відмовлено.

Цим же рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал» Довбиський фарфоровий завод» на користь держави судовий збір в сумі 2 455,64 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 202 954,99 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у сумі 43 315,14 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції в частині оскарження незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що розрахунки, які складені позивачкою самостійно, були зроблені на основі відомостей з Пенсійного фонду України (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування). Крім того, розрахунок середнього заробітку є тотожним сумі середнього заробітку, що є предметом позову в частині нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Вказує, що вжиті судом та нею заходи щодо отримання та витребування доказів (довідки про розмір заборгованості з виплати заробітної плати) у відповідача виявилися безрезультатними.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 надала Довідку сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 20.10.2022, яка містить відомості про нараховану заробітну плату за 2021 звітний рік 182 814,51 грн. (а.с.75).

Рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення заробітної плати у розмірі 245 564,29 грн. не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.04.2002 року по 18.03.2021 року позивач працювала в ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , звільнена за власним бажанням (а.с.9-10).

21.07.2021 року позивач направила відповідачу заяву-вимогу про надання довідки про заборговану їй заробітну плату, про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати заробітної плати та про розрахунок середнього заробітку, проте відповіді не отримала (а.с.11).

Згідно копії розрахункового листа за травень 2021 року борг підприємства ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод» перед ОСОБА_1 становить 245 564,29 грн. (а.с.12).

Ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 25.11.2021 року в частині витребування довідки про розмір заборгованості з виплати заробітної плати відносно ОСОБА_1 , довідки-розрахунку середнього заробітку та розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати відповідачем не виконано (а.с.20).

За наведеним уточненим розрахунком позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.03.2021 року по 31.03.2022 року становить 202 954,99 грн., компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період лютий 2019 року по березень 2021 року 43 315,14 грн., середньоденний заробіток за період січень, лютий 2021 року 783,61 грн. (а.с.31,32,33).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Частиною шостою статті 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Крім того, позивачка просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 202 954,99 грн. за період з 19.03.2021 року по 31.03.2022 року. Середньоденний заробіток зазначила у розмірі 783,61 грн., виходячи із розрахунку заробітної плати за січень та лютий 2021 року, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати за період з лютого 2019 року по березень 2021 року в сумі 43 315,14 грн.

Вказані розрахунки позивача зроблені нею самостійно, всі відомості, які взяті за основу розрахунків, не підтверджені доказами, перевірити правильність та достовірність таких розрахунків є неможливо. А тому суд обгрунтовано не взяв їх до уваги та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Надані до апеляційної скарги нові докази, відповідно до положень ст.367 ЦПК не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони не були подані до суду першої інстанції без поважних причин.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: