Справа № 184/1503/22
Номер провадження 2/184/399/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Покров в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: ОСОБА_3 , відповідача 3: ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона користуюсь на правах приватної власності житловим будинком з господарчими побудовами АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день, в житловому будинку зареєстровано 6 осіб: позивач, його дружина - ОСОБА_5 , донька - ОСОБА_2 , онук ОСОБА_6 , зять - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із-за сімейних обставин, починаючи з 2006 року і по теперішній час, у зазначеному будинку не проживають. Де саме на даний час перебувають відповідачі, де вони мешкають або працюють позивачу невідомо. Відповідачі з 2006 року не беруть участі в утриманні, облаштуванні та благоустрою житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , їх особистих речей в будинку не має і взагалі вони будинком не цікавляться. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщені осіб, чим об`єктивно порушуються права позивача. Також позивач не може реалізувати своє право на отримання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали.

Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідачів, з огляду на що відповідачі, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

05.12.2022р. судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 користується на праві приватної власності житловим будинком з господарчими побудовами АДРЕСА_1 .

Факт володіння та користування вищезазначеним будинком підтверджується договором купівлі продажу, який посвідчено завідуючею Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Панченко В.В. 21.05.1996 року за реєстровим № 1-727 та зареєстровано в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області 28.05.1996 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 148.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.09.2022 року за № 935 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано 6 (шість) осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Як вказує позивач, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 2006 року і по теперішній час, у зазначеному будинку не проживають. Де саме на даний час перебувають відповідачі, де вони мешкають або працюють мені невідомо.

Наведене також підтверджується актом МКП «Житлкомсервіс» від 17.09.2022р., згідно якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 2006 року не проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: ОСОБА_3 , відповідача 3: ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарчими побудовами АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.12.2022 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду А. М. Коваль