Справа № 298/1253/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Готри Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 26 березня 2021 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації і відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у вересні 2020 р.

Просив:

-зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену ним ІНФОРМАЦІЯ_1 недостовірну інформацію у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 у відеозаписі у прямому ефірі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме наступного змісту: - 7:04 хв. «Хто такий ОСОБА_3 у колишньому? Це людина, яка займається політичною проституцією, а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар»; - 7:44 хв. «... потім наш ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_4 мера нашого Ужгорода» «...наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція» - шляхом розміщення спростування на сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 ); зобов`язати ОСОБА_1 не видаляти опубліковане ним спростування недостовірної інформації стосовно Народного депутата України ОСОБА_2 на сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) https://www.facebook.com/dostaukraine/) протягом одного року; визнати такою, що принижує честь та гідність і завдає шкоди діловій репутації Народного депутата України ОСОБА_2 інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 у відеозаписі у прямому ефірі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме наступного змісту: - 13:27 « ОСОБА_3 ти брехло!»; - 18:20 хв. «я тебе ОСОБА_3 особисто буду тикати, як ти мене хотів мачканути в гавно, так ти тепер з того гавна не будеш вилазити»; -22:10 «здувся пупсік ОСОБА_3 ».; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 95 000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог указав, що громадянин ОСОБА_1 на офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) очолюваної ним ГО «Доста Україна» (https://www.facebook.com/dostaukraine/) 18 серпня 2020 р. розмістив публікацію із відеозаписом у прямому ефірі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якій міститься недостовірна інформація та вислови, що порушують честь, гідність та ділову репутацію Народного депутата України ОСОБА_2 , а саме за посиланням:https://www.facebook.com/watch/?v=518914&extid=7X6FTbXKwUikTf0Y.

Указана публікація була розміщена з доступом для необмеженого кола читачів, що зумовило розповсюдження інформації, зазначеної в публікації для значної кількості осіб, зокрема вказаний відеозапис був переглянутий 30 тис. разів користувачами мережі.

Зокрема, серед іншого, відповідачем у відеозаписі було оприлюднено та поширено наступну неправдиву інформацію: - 7:04 хв. «Хто такий ОСОБА_3 у колишньому? Це людина, яка займається політичною проституцією, а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар»; - 7:44 хв. «... потім наш ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_4 мера нашого Ужгорода» «...наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція».

А також інформацію, що порушує та завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації позивача не тільки як народного депутата України, але і як людини та громадянина, зокрема: - 13:27 « ОСОБА_3 ти брехло!»; - 18:20 хв. «я тебе ОСОБА_3 особисто буду тикати, як ти мене хотів мачканути в гавно, так ти тепер з того гавна не будеш вилазити»; -22:10 «здувся пупсік ОСОБА_3 ».

Опублікована відповідачем інформація є абсолютно недостовірною, відвертою вигадкою, непідтвердженою жодними доказами, що спричинило значної шкоди честі, гідності та ділової репутації позивача як громадянина та, тим більше, як Народного депутата України.

Поширена відповідачем недостовірна інформація виходить за рамки свободи слова, оскільки відсутні які-небудь фактичні підстави для подібної інформації, що в свою чергу завдає значної шкоди честі, гідності, діловій репутації позивача, його авторитету як Народного депутата України, політичної партії «Слуга Народу», членом якої він є, та авторитету і рівню довіри суспільства до органів державної влади в цілому.

Обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення із відповідача на свою користь моральної шкоди в розмірі 95 000 грн., позивач посилається на те, що розповсюджуючи недостовірну інформацію відповідач завдав значної моральної шкоди позивачу, що полягає у приниженні ділової репутації, яку позивач оцінив у розмірі 95 000 грн.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 26 березня 2021 р. позов задоволено частково:

-Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену ним ІНФОРМАЦІЯ_1 недостовірну інформацію у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 у відеозаписі у прямому ефірі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме наступного змісту: - 7:04 хв. «Хто такий ОСОБА_3 у колишньому? Це людина, яка займається політичною проституцією, а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар»; - 7:44 хв. «... потім наш ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_4 мера нашого Ужгорода» «...наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція» - шляхом розміщення спростування на сторінці у соціальній мережі Facebook(Фейсбук) https://www.facebook.com/dostaukraine/;

-Зобов`язано ОСОБА_1 не видаляти опубліковане ним спростування недостовірної інформації стосовно Народного депутата України ОСОБА_2 на сторінці у соціальній мережі Facebook(Фейсбук) https://www.facebook.com/dostaukraine/ протягом одного року;

-Визнано такою, що принижує честь та гідність і завдає шкоди діловій репутації народного депутата України ОСОБА_2 інформація, поширена ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на сторінці у відеозаписі у прямому ефірі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме наступного змісту: - 13:27- « ОСОБА_3 ти брехло!»; - 18:20 хв. «я тебе ОСОБА_3 особисто буду тикати, як ти мене хотів мачканути в гавно, так ти тепер з того гавна не будеш вилазити»; - 22:10 «здувся пупсік ОСОБА_3 »;

-Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди;

-Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 15 457,43 грн.

У решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення, а в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-позивачем не доведено факт поширення інформації відповідачем, судом помилково встановлено ОСОБА_1 як належного відповідача в цій справі. Суд встановив, що власником сторінки у Фейсбук із назвою «Доста» є ГО «Доста Україна», однак такий висновок суду є необґрунтованим і недоведеним;

-незалучення до справи власника веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » унеможливлює технічне виконання можливого судового рішення, ухваленого на користь позивача;

-позивач не звертався із вимогою про спростування інформації: а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар», потім наш ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_4 мера нашого Ужгорода», наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція» до власників веб-сайтів як до першоджерела, а тому не має права вимагати спростування указаної інформації як недостовірної від відповідача;

-суд у порушення вимог ст. 277 ЦК України не розрізнив фактичні твердження та оціночні судження у наступних висловлюваннях: «Хто такий ОСОБА_3 у колишньому? Це людина, яка займається політичною проституцією, а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар», «... потім наш ОСОБА_3 побіг до ІНФОРМАЦІЯ_6 », «...наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція», « ОСОБА_3 ти брехло!», «я тебе ОСОБА_3 особисто буду тикати, як ти мене хотів мачканути в гавно, так ти тепер з того гавна не будеш вилазити», «здувся пупсік ОСОБА_3 ». Відповідач вважає ці вислови оціночними судженнями, вони не містять фактичних даних, відтак не можуть бути предметом судового захисту.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Фекийшгазі К.С. в інтересах ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-матеріалами справи достеменно встановлено, що саме відповідач є поширювачем недостовірної інформації і вся інформація, яка була поширена ним безпосередньо, є недостовірною, що підтверджується матеріалами справи та обставинами, встановленими судом першої інстанції;

-у матеріалах справи міститься висновок ТОВ «Судова незалежна експертиза України» за результатами проведення лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження, яка підтверджує, що негативна інформація щодо діяльності ОСОБА_2 викладена у формі фактичних тверджень, а за умови невідповідності дійсності є принизливою для особи;

-відповідач поширив відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, отже поширена ним інформація є недостовірною і підлягає спростуванню.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов таких висновків:

-інформація, яку позивач вважає недостовірною, неправдивою, принижуючою, поширена відповідачем та доведена до відому необмеженому колу читачів шляхом публікації з відеозаписом у прямому ефірі у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) очолюваної ним громадської організації «Доста Україна» https://www.facebook.com/dostaukraine, що підтверджується відеозаписом, який було прослухано в судовому засіданні, що зберігається на CD та роздруківкою інформації з веб-сайту: https://www.facebook.com. Поширена інформація стосується позивача - ОСОБА_2 , який є Народним депутатом України, що підтверджується копією посвідчення № 36;

-відповідач не довів, що інформація, яка розповсюджена ним у прямому ефірі у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_4 (Фейсбук) на офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) очолюваної ним громадської організації «Доста Україна» https://www.facebook.com/dostaukraine відносно позивача, а саме: що у 2012 році був заступником голови партії «Удар», а також інформація у висловлюванні відповідачем «... потім наш ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_4 мера нашого Ужгорода» «... наш ОСОБА_5 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституцією», відповідає дійсності;

-щодо поширення відповідачем інформації про позивача, а саме: -13:27 « ОСОБА_3 ти брехло!»; - 18:20 хв. «я тебе ОСОБА_3 особисто буду тикати, як ти мене хотів мачканути в гавно, так ти тепер з того гавна не будеш вилазити»; -22:10 «здувся пупсік ОСОБА_3 », а тому ця інформація є приниженням гідності та ділової репутації позивача;

-позивачем доведено факт поширення відповідачем відомостей, які порочать його ділову репутацію, на підтвердження чого надано докази стосовно невідповідності дійсності таких відомостей. (Це роздруківка інформації з офіційного веб-сайту ЦВК, роздруківка інформації з офіційного веб-сайту Ужгородської міської ради, роздруківки з мережі Інтернет щодо велопробігу 28.07.2018 року).

На підставі цього суд констатував, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, відповідачем не надано належних доказів щодо спростування опублікованої ним інформації, що така інформація є фактичним твердженням, а не оціночними судженнями. У викладеній відповідачем інформації присутні факти, які мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача.

Задовольняючи частково вимогу про стягнення моральної шкоди, суд виходив із того, що заявлена сума моральної шкоди в розмірі 95 000 грн. є завищеною.

26 лютого 2021 р. до суду представником позивача подано заяву про стягнення судових витрат із відповідача, в якій сторона позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 12 824,40 грн., які суд визнав доведеними, відтак задовольнив їх.

У судове засідання, яке відбулося 26 липня 2022 р. учасники справи не з`явилися. Від адвоката Фекийшгазі К.С. в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд не бере таке до уваги, оскільки посилання адвоката на його перебування у робочому відрядженні за межами Закарпатської області не доведене належними та допустимими доказами. Крім того, це не перше клопотання адвоката позивача про відкладення розгляду справи. Такі клопотання подавалися 07.12.2021 р. (а.с.224), 10.02.2022 р. (а.с.231), а на судове засідання, яке відбулося 26.07.2022 р. як позивач так і його представник були належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи (а.с.246,247).

Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відтак, розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 із 26.01.2017 р. є керівником Громадської організації «Доста Україна», що підтверджується копією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13).

Також із довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення видно, що соціальна мережа «Facebook» є багатокористувацькою платформою, власник якої забезпечує технологічну можливість для створення її користувачами власних веб-сторінок та бізнес-сторінок. Такі користувачі, створюючи власні веб-сторінки та бізнес-сторінки, наводять дані в добровільному порядку та під власну відповідальність, погоджуючись з політикою конфіденційності Facebook. При цьому, на веб-сайті (https://www.facebook.com/ створено сторінку з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », доступну за адресою у мережі Інтернет: (https://www.facebook.com/dostaukraine.), власником якої згідно з указаними ідентифікаторами, є Громадська організація «Доста Україна» ( а.с.14-21).

Судом встановлено, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, неправдивою, принижуючою, поширена відповідачем і доведена до відому необмеженому колу читачів, шляхом публікації з відеозаписом у прямому ефірі у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) на офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) очолюваної ним громадської організації «Доста Україна» (https://www.facebook.com/dostaukraine/, що підтверджується відеозаписом, який було прослухано в судовому засіданні, що зберігається на CD та роздруківкою інформації з веб-сайту: https://www.facebook.com. Поширена інформація стосується позивача - ОСОБА_2 , який є Народним депутатом України, що підтверджується копією посвідчення № 36.

Відповідач не довів достовірність інформації, яка розповсюджена ним у прямому ефірі у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_4 (Фейсбук) на офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) очолюваної ним громадської організації «Доста Україна» (https://www.facebook.com/dostaukraine/ відносно позивача, а саме, що у 2012 році був заступником голови партії «Удар», а також інформація у висловлюванні відповідачем «... потім наш ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_4 мера нашого Ужгорода» « ... наш ОСОБА_5 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституцією».

Позивачем доведено факт поширення відповідачем відомостей, які порочать його ділову репутацію, на підтвердження чого надано докази стосовно невідповідності дійсності таких відомостей. (Це роздруківка інформації з офіційного веб-сайту ЦВК, роздруківка інформації з офіційного веб-сайту Ужгородської міської ради, роздруківки з мережі Інтернет щодо велопробігу 28.07.2018 р.) (а.с.54-55, 59-83, 88).

Також представником позивача надано суду висновок № ED-1710-14-1733.21 за результатами проведення лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження, складений 25.02.2021 р. ТОВ «Судова незалежна експертиза України» за заявою адвоката Фекийшгазі К.С. (а.с.128-140), у якому зазначено, що у висловлюваннях, поширених у мережі Інтернет 18.08.2020 р., міститься інформація негативного характеру щодо особи ОСОБА_2 та його діяльності. Інформація викладена у формі фактичних тверджень, а за умови невідповідності дійсності є принизливою для особи.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд виходив із принципів виваженості, розумності та справедливості, враховував глибину понесених позивачем моральних страждань, а тому стягнув із відповідача на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною другою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що: веб-сайт це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб-сайту це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 р. у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет».

Із довідки з відомостями про власника веб-сайту від 21.09.2020 р. (а.с.14-20) убачається, що власником сторінки в соціальній мережі Facebook назвою «Доста», доступної за адресою у мережі Інтернет https://www.facebook.com/dostaukraine, є ГО «Доста України».

У свою чергу, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13) видно, що одним із засновників ГО «Доста України» та його директором є саме ОСОБА_1 .

Отже, пред`являючи вимогу до ОСОБА_1 , як до особи, яка поширила недостовірну інформацію, так і до особи, яка є, в т.ч., засновником ГО «Доста України» та його директором і власником веб-сайту, на якому було поширено недостовірну інформацію про позивача, останній правильно визначив суб`єктний склад відповідачів, тобто до кого належить пред`являти позовні вимоги.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факт поширення інформації відповідачем і незалучення до справи власника веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_5 », не заслуговують на увагу як суперечні обставинам справи та письмовим доказам.

У апеляційній скарзі відповідач указує, що вважає вислови «Хто такий Кривошеєв у колишньому? Це людина, яка займається політичною проституцією, а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар», «... потім наш ОСОБА_3 побіг до Андріїва мера нашого Ужгорода», «...наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція», « ОСОБА_3 ти брехло!», «я тебе ОСОБА_3 особисто буду тикати, як ти мене хотів мачканути в гавно, так ти тепер з того гавна не будеш вилазити», «здувся пупсік ОСОБА_3 » - оціночними судженнями, вони не містять фактичних даних, відтак не можуть бути предметом судового захисту.

Однак, колегія суддів не погоджується із цим доводом апелянта.

Так, проаналізувавши зміст цих висловів, суд апеляційної інстанції констатує, що вони не є оціночними судженнями, а містять твердження щодо позивача, яке може бути перевірене.

Зокрема, висловлювання ОСОБА_1 : «Хто такий ОСОБА_3 у колишньому? Це людина, яка займається політичною проституцією, а саме, у 2012 році був заступником голови партії «Удар», спростовується відповіддю на адвокатський запит Закарпатської обласної організації політичної партії «Удар», у якій указано, що ОСОБА_2 ніколи не займав посаду заступника голови політичної партії «Удар» та не займав жодних інших керівних посад в політичній партії «Удар» (а.с.88).

Висловлювання ОСОБА_1 : «... потім наш ОСОБА_3 побіг до Андріїва мера нашого Ужгорода», «...наш ОСОБА_3 устраював йому піар компанію, устраюючи всякі велопробіги. Оце і називається проституція», спростовується публікацією, розміщеною на сайті varosh.com.ua (а.с.76-80), із якої убачається, що велопробіги в Ужгороді є громадською ініціативою, організаторами якої є ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які розпочали свою діяльність із організації міських вело-заїздів у 2018 р.

У чому полягає влаштування позивачем піар-компанії для мера міста Ужгорода, не відомо, оскільки пан ОСОБА_8 балотувався на посаду мера м. Ужгорода в 2015 р., громадські велопробіги започаткувалися у 2018 р., і як видно з матеріалів справи, позивач не має до них жодного відношення як організатор.

Указані обставини також підтверджуються висновком за результатами проведення лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження складеного 25.02.2021 р. (а.с.121-140), із якого видно, що поширена відповідачем інформація про позивача викладена у формі фактичних тверджень.

Розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, негативною щодо позивача, порушує та впливає на його немайнові права, честь і гідність та ділову репутацію як Народного депутата України.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поширена відповідачем інформація не мала характеру оціночних суджень або критичних висловлювань, а була викладена у ствердній категоричній формі, мала характер повідомлення фактичних даних, недостовірність яких доведена позивачем.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Великоберезнянського районного суду від 26 березня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 04 серпня 2022 р.

Судді: