Справа № 606/2821/21 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2022 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

за участю секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якій просить звільнити її від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла на підставі виконання судового наказу від 22.01.2021 року, що був виданий Теребовлянським районним судом Тернопільської області у цивільній справі №606/322/21 у розмірі 13794 грн 06 коп. та зменшити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 , щомісячно на підставі судового наказу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22.02.2021 року на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 з 1/4 частки: до 1/6 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі Рішення Теребовлянеького району Тернопільської області від 28 квітня 2015 року в справі №606/728/15-ц. У сторін є малолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 . Судовим наказом від 22.02.2021 року, Теребовлянського районного суду Тернопільської області у цивільній справі №606/322/21, стягнуто із позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на сьогодні, позивачка ОСОБА_1 не має можливості оплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_3 у вищевказаному розмірі. Оскільки позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за своїм сином від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиним доходом позивачки є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 860 грн. на даний час у позивачки виникла заборгованість за аліментами у розмірі 13 794,06 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по аліментам. Вказана заборгованість виникла внаслідок важкого матеріального стану позивачки, та через її неможливість працевлаштуватися у зв`язку із її перебуванням у декретній відпустці. Матеріальний стан позивачки значно змінився у зв`язку із необхідністю утримання молодшого сина. Також, разом із позивачкою та її теперішнім чоловіком ОСОБА_5 , проживає ще його двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають на спільному утриманні позивачки та її чоловіка. На підставі вищевикладеного просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із позивачки: з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.01.2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

За вказаних обставин, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись із письмовою заявою позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Наказом Теребовлянського районного суду від 22.02.2021 року стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована АДРЕСА_2 , проживає АДРЕСА_3 , в користь ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від її заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 10.02.2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Теребовлянеького району Тернопільської області від 28 квітня 2015 року в справі №606/728/15-ц.

У сторін є малолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 27.11.2015 року, актовий запис №2.

Від спільного подружнього проживання в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Позивачка та її чоловік ОСОБА_5 мають на спільному утриманні дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з позовної заяви, що позивачка ОСОБА_1 не має можливості оплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивачка на даний час не працює, та перебуває у декретній відпустці по догляду за своїм сином від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиним доходом позивачки є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 860 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29.12.2021 року.

На даний час у позивачки ОСОБА_1 виникла заборгованість за аліментами у розмірі 13 794,06 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по аліментам від 13.12.2021 року.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За статтею 182СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`ята матеріаль нестановище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальнестановище платникааліментів; 3)наявність уплатника аліментівінших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування уплатника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів наодну дитинуне можебути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом уразі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 3 ст. 184 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів, зміна його сімейного стану чи погіршення стану здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що вона не спроможна виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, оскільки на її утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, тобто посилалася на зміну не тільки матеріального, а й сімейного стану. Також вона з чоловіком ОСОБА_5 мають на спільному утриманні дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, слід зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що її сімейний стан змінився, вона одружилася, після народження сина ОСОБА_4 позивачка зобов`язана її утримувати. У зв`язку з вказаним у неї погіршилось матеріальне становище та стало важко виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, відтак просив зменшити розмір аліментів до 1/6 частини.

Вказані доводи перевірені судом та встановлено, що після ухвалення судового рішення (судового наказу) від 22.02.2021 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , у позивачки, як платника аліментів, змінився сімейний стан. Так, позивачка одружилася, у цьому шлюбі народився син ОСОБА_4 . Враховуючи, що на даний час позивач, окрім сина ОСОБА_3 від попереднього шлюбу, має на своєму утриманні ще малолітнього сина, що вплинуло на погіршення її матеріального стану, суд вважає, що у відповідності до ст. 192 СК України позивачем доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду (судовим наказом). Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, на утриманні позивачки перебувають на спільному утриманні дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відтак, враховуючи, що позивачка одружилася, має на своєму утриманні неповнолітню дитину, те, що ОСОБА_1 є працездатною особою, не є особою з інвалідністю, враховуючи інтереси малолітнього сина ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про зменшення розміру раніше стягнутих аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 до 1/6 частини з усіх видів заробітку позивача щомісячно.

Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті суд констатував, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18ц (провадження № 619460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 611031св21).

З урахування вказаних обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Також слід зазначити, що за наявності підстав, визначених у ст. 192 СК України відповідач також не позбавлений права на звернення до суду з метою збільшення розміру аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла на підставі виконання судового наказу від 22.01.2021 року, що був виданий Теребовлянським районним судом Тернопільської області у цивільній справі №606/322/21 у розмірі 13794 грн 06 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Однак, позивачкою ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано доказів, які б підтвердили обставини, що мають істотне значення щодо звільнення її від сплати аліментів, які стягуються згідно наказу Теребовлянського районного суду від 22.02.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263265, 279, 280283 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 на підставі рішення (судового наказу) Теребовлянського районного суду Тернопільської області 22.02.2021 року у справі № 607/322/21.

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована АДРЕСА_2 , проживає с. Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позовних вимог відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 454 грн. в дохід держави.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий судя М.М. Малярчук