Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5647/22 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №296/5647/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 09 вересня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Адамовича А.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради. Просить відшкодувати моральну шкоду, заподіяну порушеннями законодавства при складанні відзиву на позовну заяву, в сумі 133 875 грн, прийняти виклад двадцяти одного порушення законодавства, якими порушені її конституційні права, та прийняти пояснення стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, що призвело до погіршення її здоров`я та завдало їй душевних страждань.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради допущені істотні порушення законодавства при поданні відзиву на позовну заяву в справі №296/4536/22. Порушення при поданні відзиву на позовну заяву від 25 серпня 2022 року: відзив не містить заперечення щодо наведених нею обставин та правових підстав позову, з якими виконавчий комітет Житомирської міської ради не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; виклад висновку у відзиві не відповідає обставинам позовної заяви; незаконне подання вдруге відзиву на позовну заяву тощо. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями, що позбавляло її можливостей у реалізації звичок та бажань, сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми та настанню інших наслідків негативного характеру. Порушення її конституційних прав під час складання відзиву на позовну заяву призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що вказують на велику неповагу виконавчого комітету Житомирської міської ради до її конституційних прав.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 09 вересня 2022 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд незаконно відмовив їй у доступі до правосуддя для захисту своїх порушених конституційних прав, які гарантуються Конституцією України. Суд не застосував закони, які підлягають застосуванню при розгляді її позовної заяви, поданої з дотриманням вимог ЦПК України. Суд незаконно відмовив у розгляді вимог позовної заяви, не надав правової оцінки порушенням, допущеним відповідачем при поданні відзиву, а також не врахував обставин, на які вона посилалася у позовній заяві, незаконно змінив суть позовних вимог. Висновок суду про те, що спір не підлягає розгляду, як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду, на її думку, вказує на корупційну дію судді з метою приховати 21 порушення її конституційних прав, надавши привілеї виконавчому комітету Житомирської міської ради.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи до суду не з`явилися. Судова повістка про виклик на 14 грудня 2022 року вручена ОСОБА_1 08 листопада 2022 року. Виконавчий комітет Житомирської міської ради спрямував до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав та стягнення моральної шкоди в сумі 133 875 грн, яку обґрунтовує заподіянням виконавчим комітетом Житомирської міської ради при поданні ними відзиву на позовну заяву від 25 серпня 2022 року в справі №296/4536/22.

Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у відкриті провадження у цій справі з тих мотивів, що не передбачено такого способу захисту, як подання позовної заяви з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок подання відзиву у справі, оскільки незгода з відзивом на позовну заяву має бути реалізована позивачем у відповідній процесуальній формі в межах розгляду такої позовної заяви судом та відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а тому дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду, як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначено в ст.16 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною другою цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовує допущеними порушеннями законодавства щодо оформлення і подання відповідачем відзиву на її позовну заяву в справі №296/4536/22.

Порядок подання відзивів на позовну заяву визначений нормами ЦПК України.

У відповідності до частин першої та другої ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина четверта ст.174 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Положеннями статей 178, 191 ЦПК України також врегульовано форму, зміст, порядок подання відзиву на позовну заяву.

Із аналізу наведених норм випливає, що правом на подання відзиву на позовну заяву наділений відповідач у позовному провадженні під час розгляду конкретної справи судом, та подання відзиву на позовну заяву є формою реалізації відповідачем свого процесуального права на висловлення правової позиції щодо змісту позовної заяви, її вимог.

У свою чергу, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення (ст.179 ЦПК України).

Окрім того, нормами ст.182 ЦПК України врегульовано процесуальне право учасників справи подавати при розгляді справи судом заяви, клопотання і заперечення проти заяв і клопотань, в яких вони викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Згідно з частиною другою та третьою ст.182 ЦПК України, заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Отже, у відповідності до наведених приписів, сторони мають право під час розгляду справи викласти свою правову позицію або ж міркування з тих чи інших питань. Інша обставина, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються судом без розгляду, якщо суд не поновить або не продовжить процесуальних строків, у разі їх пропуску.

Пояснення, міркування, аргументи та заперечення з приводу порушення норм цивільного процесуального законодавства, пов`язаних із поданням відповідачем відзиву на позовну заяву мали бути викладені позивачем у формі, передбаченій ЦПК України, під час розгляду цивільної справи, в межах якої поданий відзив на позовну заяву.

Порушення порядку подання відповідачем відзиву на позовну заяву не можна вважати шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України і така шкода не може бути стягнута за позовною вимогою в іншому провадженні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що приписами чинного законодавства не передбачено такого способу захисту, як подання позовної заяви з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок подання відзиву в справі, оскільки незгода з відзивом на позовну заяву має бути реалізована учасником справи у відповідній процесуальній формі в межах розгляду такої позовної заяви судом першої інстанції.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі №333/6816/17 викладений висновок, що «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.[…] Приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. […] Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою».

Зі змісту ст.2 ЦПК України вбачається, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша ст.11 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

ОСОБА_1 при зверненні з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди обґрунтовує заподіяння їй моральної шкоди допущеними порушеннями законодавства при поданні відповідачем відзиву на позовну заяву в справі №296/4536/22.

Разом з тим, питання щодо прийняття відзиву на позовну заяву вирішується судом, у провадженні якого перебуває конкретна справа. Тому, питання щодо прийняття до розгляду відзиву на позовну заяву не може досліджуватися в іншій справі за позовною вимогою однієї із сторін, оскільки це суперечить завданню цивільного судочинства, а виникнення цивільного процесу в цьому випадку буде неправомірним.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine" від 21 грудня 2010 року).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому розумінні норм процесуального права та з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 09 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 15 грудня 2022 року.