Справа № 202/2747/22
Провадження № 2/202/1532/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

29 листопада 2022 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй та її сину ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

07 грудня 2007 року в зазначеній квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .

Остання була близькою подругою ОСОБА_3 , з яким вони зустрічалися та намагалися створити сім?ю. Однак стосунки між ними не склалися.

В травні 2018 року ОСОБА_2 виїхала з квартири, комунальні послуги не сплачує, не вчиняє інших дій по утриманню цього житла.

Отже, посилаючись на положення ст. 391 ЦК України, частини 2 статті 405 ЦК України, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року у справі було відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання, призначене на 29 листопада 2022 року, сторони не з?явилися.

Позивач надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу без її участі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з?явився, також надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, тому справу розглянуто в її відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить на праві власності відповідно до свідоцтва від 06.01.2004 року квартира АДРЕСА_1 .

В зазначеній квартирі 07.12.2007 року була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .

Згідно з долученими до справи копіями актів, складених 14 грудня 2021 року, 10 травня 2022 року мешканцями будинку АДРЕСА_2 , відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не мешкає з травня 2018 року.

Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою, позивач посилається на те, що відповідач була зареєстрована з її дозволу, але з травня 2018 року в квартирі не мешкає.

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Суд звертає увагу, що відповідач в 2007 році за усною згодою власників вселилася до спірної квартири та набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю, непов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до статі 406 ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Суд бере до уваги, що відповідач не є членом сім`ї позивача та третьої особи, вселилися та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 як близька особа ОСОБА_3 .

В травні 2018 року відповідач залишила вказану квартиру, в квартирі не проживає та не користується нею, фактично проживає за іншою адресою.

Таким чином право відповідача на користування спірною квартирою та проживання в ній припинилося.

Отже, позивач правомірно вимагає усунення порушень її прав шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, при звернені до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, суд присуджує стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 5 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, з урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев?ятсот дев?яносто дві) 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонуванняЄдиноїсудовоїінформаційно-телекомунікаційноїсистеми) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 21.12.2022 року.

Суддя Н.Ю. Марченко