Номер провадження: 22-ц/813/1925/22
Справа № 497/1795/19
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року у складі судді Кравцової А.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе зобов`язання за даним договором відповідач належним чином не виконала та не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення боргу відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 18.08.2019 становить 32097,88 грн. та складається з: 20826,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8036,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1229,76 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1504,66 грн. штраф (процентна складова), яку добровільно відповідач не погашає.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.06.2016 у розмірі 30868, 12 грн. та 1921 грн. судового збору. У задоволенні інших вимог позову щодо стягнення інших коштів відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що у позовній заяві тілом кредиту зазначено 17 000 грн, проте суд у своєму рішенні зазначив, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, тому права банку були порушені таким чином та підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 20 826,64 грн, при цьому суд стягнув з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 30 868,12 грн. Крім того, суд не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що банк намагається стягнути грошові кошти, які шахрайським шляхом були списані з рахунку відповідача. З цього приводу відповідач зверталася до суду з позовом до банку про розірвання кредитного договору та рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.05.2018 у справі №497/2113/18 позов задоволено. У даній справі йшлося про списання з рахунку відповідача шахрайськими діями суми у розмірі 16 000 грн. Також під час розгляду вказаної справи було встановлено про наявність на рахунку відповідача 1000 грн, якими відповідача не користувалася. В апеляційній скарзі апелянт також зазначив, що анкета-заява про приєднання до умов надання банківських послуг від 23.06.2016 не є належним доказом існування договірних правовідносин так як не відповідає затвердженої стандартної форми бланку. Наданий розрахунок заборгованості за договором від 07.07.2017 не співпадає з датою укладання кредитного договору від 23.06.2016, а тому не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій. Суд не звернув уваги на те, що виписки по рахунку, які надавалися у справі №497/2113/18 про розірвання кредитного договору, крім зазначеного номеру тієї ж картки, з якою пов`язано вимоги і в даній справі, зазначено угоду від 07.07.2017, що додатково спростовує твердження позивача про існування правовідносин між сторонами від 23.06.2016. Суд послався на п. 9.12 Умов надання банківських послуг, проте редакція зазначеного документу, наявна в матеріалах справи, такого пункту не містить. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт також послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач сповіщений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно відповіді Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 21.06.2022 згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не заводилася.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Апелянт оскаржує рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а тому в іншій частині рішення не переглядається.

Судом встановлено, що 23.06.2016 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг. Відповідачем була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримано у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.

21.05.2017 відповідачу відкрито картковий рахунок та 07.07.2017 на кредитну карту № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_1 21.09.2017 здійснила переказ коштів з кредитної картки у розмірі 305 грн та, з урахуванням комісії, заборгованість по картці становила 314, 15 грн, яка відповідачем була погашена 28.09.2017. В наступному 31.10.2017 відповідач здійснила переказ кредитних коштів на свою картку у розмірі 201,01 грн та, з урахуванням комісії, заборгованість по картці становила 209,05 грн, яка відповідачем була погашена 07.11.2017. 16.03.2018 відповідач здійснила переказ коштів зі своєї кредитної картки та, з урахуванням комісії, заборгованість по картці становила 18,03 грн, яка відповідачем була погашена 19.03.2018.

Вбачається, що 09.01.2018 кредитний ліміт картки збільшено до 17 000 грн.

14.08.2018 з вказаної кредитної картки здійснено переказ коштів зі своєї картки у розмірі 9 500 грн, та з урахуванням комісії заборгованість по картці становила 9 883 грн. В той же день з цієї ж картки здійснено поповнення мобільного номеру на суму 1005 грн та здійснено переказ коштів у розмірі 5 500 грн та, з урахуванням комісії, заборгованість по кредитній картці за тілом кредиту становила 16 621,05 грн.

В наступному 22.09.2018 відповідачем здійснено переказ зі свої картки на кредитну картку № НОМЕР_1 коштів у розмірі 831,05 грн, та з урахування вказаних коштів, заборгованість за тілом кредиту зменшилася до 15 790 грн.

Отже, після того як кредитний ліміт було збільшено до 17 000 грн., відповідач здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості, що доводить факт її обізнаність про збільшення ліміту кредитних коштів.

Вказані вище обставини свідчать про те, що відповідач користувалася кредитними коштами, які були зараховані банком на видану їй кредитну картку за № НОМЕР_1 та спростовують її твердження про те, що нею кредитні кошти не використовувалися.

Доводи апелянта про те, що шахрайськими діями невстановлених осіб з її рахунку було безпідставно списано кредитні кошти апеляційний суд вважає недоречними з огляду на те, що матеріалами справи не підтверджено, що відповідач після списання коштів зверталася у встановленому законом порядку до банку щодо несанкціонованої транзакції по її рахунку.

Крім того, операція щодо переказу відбулася з допомогою «Приват-24», всі операції Згідно виписок по рахунку операції здійснені 14.08.2018 з використанням системи Іnternet Banking «Приват-24». Такі операції здійснюються з введенням коректних персональних даних, які відомі користувачу картки.

У відповідності до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в «Приват-24» забезпечення захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий телефон). «Приват-24» є системою дистанційного обслуговування, а не спеціальним платіжним засобом. Всі операції у системі «Приват-24» здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження Банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом через систему Інтернет, без відвідування Банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні логін і пароль (динамічний пароль) - засоби верифікації; увів всі параметри, які запитує система; підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічним паролем. Якщо клієнт не підтвердив дистанційне розпорядження, то банк не виконує операцію, про що інформує Клієнта.

З огляду на викладене відповідачем не доведено факту того, що з її рахунку здійснено несанкціоноване списання кредитних коштів.

Натомість після того як відбувся переказ коштів з кредитної картки відповідача (14.08.2018), останньою 22.09.2019 здійснювалося часткове погашення кредитної заборгованості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку отриманих кредитних коштів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача тіло кредиту у розмірі 30 868,12 грн, що перевищує кредитний ліміт, суд першої інстанції розрахунок заборгованості не дослідив, своїх висновків щодо вказаної суми не обґрунтував.

Проаналізувавши розрахунок заборгованості відповідача та виписки про рух коштів, апеляційний суд зауважує, що тілом кредиту є фактично отримані позичальником кошти від банку, а тому у даному випадку, з урахуванням часткового погашення відповідачем суми тіла кредиту, загальний розмір заборгованості отриманих відповідачем кредитних коштів становить 15 790 грн, яка підлягає стягненню на корить банку. Стягнення в решті є безпідставним, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю в порядку ст.377 ЦПК України з огляду на відсутність правонаступників у відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 375,377, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 23.06.2021 в розмірі 15 790 грн залишити без змін.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 23.06.2021 в розмірі 15 078 грн скасувати.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.06.2021 в розмірі 15 078 грн закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 15.12.2022

Головуючий:

Судді: