ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7689/22 Справа № 210/1667/22 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/7689/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 серпня 2022 року ухвалене у складі судді Скотар Р.Є., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу із позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Свої вимоги обґрунтував тим, що він з 11.06.2002 року був прийнятий на посаду гірника очисного забою на ВАТ «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та звільнений 15.04.2021 року на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.02.2022 року, позивачу встановлено професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4 L5 S1 та шийна С6 С7 з вираженим статико-динамічним порушенням, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечо-лопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стаді, емфізема легень першої стадії) група В. ЛН першого-другого ступеня. Причина виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці, перебування у незручній позі та небезпечність факторів виробничого середовища, напруженість трудового процесу. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 26.05.2022 року серії 12 ААА № 060391 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності 65% безстроково. Довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 120347 від 26.05.2022 року безстроково встановлено третю групу інвалідності з 24 травня 2022 року.

Зазначив, що у зв`язку з хронічними професійними захворюваннями порушено звичний спосіб його (позивача) життя, він обмежений у руху в шийному та поперековому відділах хребта. Має виражений біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах. У зв`язку з чим змушений багато часу проводити в лікарнях, приймати велику кількість ліків. Просить суд стягнути на його користь з відповідача 400 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 140 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що присуджена судом першої інстанції сума відшкодування не є домірною завданій шкоді. Зазначив, що сума компенсації працівнику, який має значний трудовий стаж та у якого відсоток непрацездатності складає 65% безстроково, має бути значно вищою за розміром. Судом не було враховано характер і тривалість моральних страждань позивач, вимушених змін у його житті, що вказує на помилковість судового рішення. Також позивач навів судову практику зі спірних правовідносин. Крім того, зазначив, що висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення сум моральної шкоди з урахуванням ПДФО є помилковими та не відповідають нормам ПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював з 11.06.2002 року - гірником очисного забою на ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», 15.04.2021 року звільнився за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП у зв`язку із виходом на пенсію.

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем отримані хронічні професійні захворювання.

Так, згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.01.2022 року №157 позивачу встановлено наступні діагнози: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 та шийна С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобичного плечолопатколвого періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання є професійними.

По факту даних професійних захворювань було складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання від 23.02.2022 року.

Відповідно до пункту 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23 лютого 2022 року (акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання позивача є - технологічне обмеження робочого простору, недосконала технологія підземного видобутку руди, мавших місце порушеннях систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування.

Відповідно до пункту 18 акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання позивача є періодичне перебування у незручній робочій позі 48% при допустимому 25%, нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів) 170 разів за зміну, при допустимому 50-100 разів концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного диоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично - допустиму в 3,35 разів, внаслідок порушення вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони» в період роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Згідно інформаційної довідки про умови праці № 369/4.6-9 від 28.04.2021р. виданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, позивач наражався на дію важкої фізичної праці (маса вантажу 55 кг при нормі до 30 кг, статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 83772-268400 при нормі до 70000, робоча поза незручна 30.2-48.0% робочої зміни при нормі до 25%, робоча поза вимушена 27.4-28.6% робочоi змiни при нормі до 10%, нахили 170-381 при нормі 51-100), несприятливого мікроклімату, шуму (92-97 дБА при ГДР-80 дба) та пилу (2.4. -7.0 мг/м3 при Гдк=2.0 мг/м3). Всього стаж роботи в шкідливих умовах 18 років 10 міс.

Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 060391 від 26.05.2022 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності (40% - радикул., 20% - ХОЗЛ, 5% тр.к 2007) з 24 травня 2022 року безстроково.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 130347 від 26.05.2022 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 24 травня 2022 року безстроково.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 295 від 26.05.2022 року реабілітаційний потенціал ОСОБА_1 середній, відновлення обмеження життєдіяльності часткове.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що тяжкі та шкідливі умови праці на підприємстві відповідача призвели до професійного захворювання позивача, та цим позивачу було заподіяно моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив зі ступеню, характеру, обсягу і тривалістю страждань, та того, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 65%, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідку про умови праці, медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, довідку про результати визначення ступеню втрати працездатності, та довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до яких позивачу безстроково встановлено 3 групу інвалідності, ступень втрати працездатності 65 відсотків.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.01.2022 року №157 зазначено профмаршрут позивача: важка фізична праця (маса вантажу 55 кг при нормі до 30 кг, статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 83772-268400 при нормi до 70000, робоча поза незручна 30.2-48.0% робочої змiни при нормi до 25%, робоча поза вимушена 27.4-28.6% робочоi змiни при нормі до 10%, нахили 170-381 при нормі 51-100), за несприятливого мікроклімату, шуму (92-97 дБА при ГДР-80 дба) та пилу (2.4. -7.0 мг/м3 при Гдк=2.0 мг/м3). Всього стаж роботи в шкідливих умовах 18 років 10 міс.

Таким чином, в даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство-відповідача).

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачеві ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 140000грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача.

Так, з матеріалів справи встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, втратив професійну працездатність у розмірі 65% та визнаний людиною з інвалідністю ІІІ групи, безстроково, що свідчить про незворотність такої втрати. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану, відновлення його стану здоров`я неможливе.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі №210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у справі №210/5258/16-ц, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (140000грн.) не відповідає критеріям розумності, виваженості і справедливості з урахуванням встановлених обставин справи, а також висновкам суду касаційної інстанції (Великої Палати Верховного Суду) по аналогічним справам, рішення суду підлягає зміні в частині розміру матеріальної компенсації моральних страждань позивача.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Якщо втрачене здоров`я людини, то вона безумовно позбавляється в певній мірі повноцінного життя на який розраховує. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Отже, з урахуванням того, що позивачу ОСОБА_1 безстроково встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65% та визнано людиною з інвалідністю ІІІ групи безстроково, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному так і у буденному житті позивача, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 140000грн. до 250000грн., що на переконання колегії суддів більш відповідає встановленим судом обставинам справи (рівню моральних страждань позивача), та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами.

Щодо доводу апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення сум моральної шкоди з урахуванням ПДФО є помилковими, то апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що рішенням суду першої інстанції присуджено суму відшкодування саме без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді моральної шкоди, нарахованої на підставі рішення суду.

За таких обставин формулювання в резулятивній частині про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб є вірним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити в частині розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також в частині розподілу судових витрат. В іншій частині ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Задовольняючі апеляційну скаргу позивача частково, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, ставок судового збору, передбачених ст.4 Закону України «Про судовий збір» та того, що позивач звільнений від сплати судового збору, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача Держави суму судового збору у розмірі 2500 грн., що підлягав сплаті за подання позовної заяви, та суму судового збору у розмірі 3750 грн., що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 серпня 2022 рокув частині розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, що підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь ОСОБА_1 , та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (, юридична адреса: 50095, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Криворіжсталі, буд.1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (код , юридична адреса: 50095, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Криворіжсталі, буд.1) на користь Держави судовий збір у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, та судовий збір у розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 серпня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: