Справа № 127/2-1038/2010
Провадження № 22-ц/801/1964/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 рокуСправа № 127/2-1038/2010м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року, постановлену суддею Медяною Ю.В., в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «БМ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача,

встановив:

У вересні 2022 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 09 квітня 2010 року по справі №2-1038-2010 з ПАТ «БМ Банк» на ТОВ «Українська факторингова компанія» відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.04.2010 задоволено позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/33/200308 від 20.03.2008.

15.02.2022 між ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за Кредитними договорами №15.02/2022-ГКФ, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання кредиту №1/33/200308 від 20.03.2008, укладеного між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Таким чином заявник вважає, що до нього перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження стягувачем згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача (позивача) задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «БМ Банк», як вибулої сторони на його правонаступника - ТОВ «Українська факторингова компанія» у виконавчому листі, виданому Замостянським районним судом м. Вінниці на виконання рішення у цивільній справі №2-1038/2010 від 09.04.2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за кредитом в розмірі 117 217,22 доларів США, що станом на 12.02.2010 згідно офіційного курсу НБУ становить 938 909,93 грн, а також судовий збір в розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача відмовити в повному обсязі.

У скарзі зазначає, що на даний момент немає відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів, а строк на повторне пред`явлення стягувачем виконавчого листа до примусового виконання закінчився 28.11.2016. На підтвердження факту правонаступництва до заяви додано копію договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань, відповідно до якого права вимоги за кредитними договорами переходять до нового кредитора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, однак, заявником не надано належним чином завіреного платіжного документу про перерахування коштів, як доказу настання моменту переходу прав вимоги до нового кредитора. Заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому листі по примусовому виконанню рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 боргу, однак, стягнення з відповідачів солідарно боргу є необґрунтованою вимогою, так як 23.12.2013 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області виконавчий лист в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року, в якій вона просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача відмовити в повному обсязі.

У заяві ОСОБА_2 вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, суперечить нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а тому вона повністю приєднується до апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Українська факторингова компанія» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

У судове засідання, призначене на 15 листопада 2022 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшли заяви, в яких вони просять розгляд справи здійснювати у їх відсутність, апеляційну скаргу та заяву про приєднання до апеляційної скарги підтримують та просять їх задовольнити.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, беручи до уваги задані вище заяви, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд заяви у відсутність належно повідомлених учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву та замінюючи стягувача у виконавчому листі суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Українська факторингова компанія» належним чином довело своє правонаступництво у цій справі, а саме набуло право вимоги за кредитним договором №1/33/200308 від 20.03.2008 на підставі договору про відступлення прав вимог. При цьому суд, врахувавши позицію Верховного Суду, висловлену в постановах від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 та у справі №643/4902/14-ц, виходив з того, що реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, а заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09 квітня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2010 року, в цивільній справі №2-1038-2010 позов Відкритого акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитом в сумі 117 217,22 доларів США, що станом на 12 лютого 2010 року згідно офіційного курсу НБУ становило 938 909,93 грн., а також судовий збір в розмірі 1 700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн (а.с.108-111, 143-146 т.1).

12 липня 2010 року від представника ВАТ «БМ Банк» надійшла заява про видачу виконавчого листа, що і було зроблено (а.с.150 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2013 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 , визнано виконавчий лист №2-1038-2010, виданий 13 серпня 2010 року Замостянським районним судом м.Вінниці про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості в розмірі 117 217,22 доларів США, в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню (а.с.181-182 т.1).

15 лютого 2022 року між ТОВ «Гроуф капітал факторинг» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за Кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ.

У п. 2.1 договору зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає у повному обсязі, а новий кредитор приймає на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, наведеному в додатку 1 до цього договору, та які укладені між банком та боржниками, а саме первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги виконання боржниками боргових зобов`язань за кредитними договорами в розмірах, зазначених в реєстрі боржників (згідно Додатку 1 до договору), за суму, встановлену в п. 3 договору.

У цьому ж пункті договору зазначено, що первісний кредитор набув право вимоги за кредитними договорами, що містяться в реєстрі боржників на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №291018 від 29 жовтня 2018 року.

Відповідно до п.2.5 договору, права вимоги за кредитними договорами переходять до нового кредитора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених в розділі 3 цього договору.

Передача прав вимоги за кредитними договорами здійснюється сторонами на підставі Акту приймання-передачі реєстру боржників (п.2.8 договору).

Сторони домовилися, що вартість права вимоги та сума, за яку здійснюється відступлення прав вимоги, згідно цього договору складає 1 828 550 грн (п.3.1. договору) (а.с.249-250а).

У пункті 49 Реєстру права вимоги за Кредитними договорами зазначений боржник ОСОБА_1 за кредитним договором №1/33/200308 від 20.03.2008 (а.с.250 б,в т.1).

Пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

За змістом частин першої та другої 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням сторони (заінтересована особа), державного або приватного виконавця суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, а також у постанові Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі №2-844/10.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зробив висновок, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі, з огляду на положення пункту 2 договору відступлення права вимоги.

На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Судом першої інстанції зазначено, що факт набуття ТОВ «Українська факторингова компанія» права вимоги за кредитним договором №1/33/200308 від 20 березня 2008 року доведений матеріалами справи.

Між тим, аналіз умов договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ від 15 лютого 2022 року свідчить про те, що права вимоги за кредитними договорами переходять до нового кредитора ТОВ Українська факторингова компанія» з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування коштів відповідно до розділу 3 договору (пункт 2.5 розділу 2 договору про відступлення права вимоги).

У пункті 3.1 розділу 3 вказаного договору сторони домовились, що вартість права вимоги та сума, за яку здійснюється відступлення прав вимоги складає 1 828 550 гривень.

Суд першої інстанції не звернув уваги на доводи ОСОБА_1 , викладені у його запереченнях на заяву про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача), та не становив належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, залишивши поза увагою ту обставину, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто докази, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

Відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача правонаступником у цій справі.

Крім того, слід зазначити, що суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 та від 05 грудня 2018 року у справі №543/4902/14-ц, однак, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відступити від вказаних правових висновків у тій частині, яка не відповідає висновкам цієї постанови Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи викладене, надавати оцінку решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, з ТОВ «Українська факторингова компанія» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути по 496,20 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги, який документально підтверджений.

Керуючись ст. 363, 367, 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору за подання апеляційної скарги, а також на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору за подання заяви про приєднання до апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2022 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета