Справа № 351/864/22
Провадження № 22-ц/4808/1266/22
Головуючий у 1 інстанції Посохов І.С.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду в складі судді Посохова І.С., ухвалене 15 вересня 2022 року в м. Снятині Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 21 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради Коломийського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Заболотівської селищної ради Коломийського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок на території Рудниківської сільської ради площею 0,89 га та 0,88 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житлового будинку по АДРЕСА_1 . Все своє майно померла мати заповіла позивачу, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Рудниківської сільської ради 05 листопада 2008 року. На день смерті з спадкодавицею ніхто не проживав.

Проте, в оформленні спадщини приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Лахнюк О.М. йому відмовила, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спадкова справа розпочата за його заявою, інших спадкоємців, які б звертались в строк, встановлений для прийянття спадщини, немає.

Зазначає, що ОСОБА_3 все своє життя проживала та була зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 . Позивач проживав з матір`ю в тому ж селі за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював за нею догляд, оплачував комунальні платежі та допомагав по господарству. Також саме позивач організовував поховання спадкодавиці. Вважав, що може в будь-який час звернутись до нотаріуса про прийнття спадщини, як син померлої, який фактично вступив в управління майном, оскільки підтримував належний стан будинку, обробляв земельні ділянки тощо.

На думку позивача, строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин. Просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері.

Рішенням Снятинського районного суду від 15 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради Коломийського району про визначенння додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що причини, з яких він пропустив строк, встановлений для прийняття спадщини, є поважними та обгрунтованими. Крім того, Заболотівська селищна рада, як відповідач по справі, подала заяву про визнання позовних вимог. Проте, суд безпідставно не прийняв до уваги вказану заяву та постановив незаконну усну ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову. Проте, визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

Зазначає, що ним визначено відповідачем саме Заболотівську селищну раду, оскільки відовідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За наведених обставин просив апеляційну скаргу задовольнити.

Правом на подання відзиву представник відповідача не скористався. Натомість ним на електронну адресу суду надіслана заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відутності.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою представника відповідача.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визнання відповідачем позову суперечить закону, у зв`язку з чим постановлена відповідна усна ухвала про відмову у прийнятті такої заяви.На думку суду, позивачем не надано жодних доказів існування у нього об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення не повністю відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

ОСОБА_1 є сином померлої, про шо свідчить свідоцтво про народження (а.с. 7),

Спадкодавиця проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . В житловому будинку на день її смерті більше ніхто не проживав і не був зареєстрований, про що свідчить довідка Заболотівської селищної ради №466 від 28.07.2021 (а.с. 28).

ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_3 , про що він зазначив в позовній заяві.

З довідки № 465 від 28.07.2021, виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району, вбачається, що у відповідності до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської ради народних депутатів № 2, особового рахунку № НОМЕР_1 за 2001-2005 роки, за ОСОБА_4 , 1924 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , в с. Рудники числиться земельна ділянка для ведення товарного сільського виробництва площею 0,88 га згідно з державним актом ІІІ-ІФ № 016546. На день смерті крім померлого ОСОБА_4 , 1924 р.н., в господарстві АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина. Заповіт від імені померлого ОСОБА_4 на території с. Рудники не посвідчувався (а.с. 29).

ОСОБА_3 на території Рудниківської сільської ради на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,3087 га та 0,5782 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчать витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.12.2018 (а.с. 12-14).

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру від 22.12.2018 ОСОБА_4 на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,5675 га та 0,3086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Рудниківської сільської ради (а.с. 18-23).

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 05 листопада 2008 року секретарем виконавчого комітету Рудниківської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №191, ОСОБА_3 все своє майно, що їй належить і на яке за законом вона матиме право, заповіла сину ОСОБА_1 (а.с. 30)

Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лахнюк О.М. від 14.09.2021 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері, у зв`язку з пропущеним строком на прийняття спадщини (а.с. 32).

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Рудники Снятинського району, спадкова справа не заведена, про що свідчить відповідь від 19.07.2022 приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу на запит суду (а.с. 38).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд, врахувавши підстави заявленого позову, вважав, що позивачем не було надано суду жодних доказів існування у нього об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував заяву відповідача про визнання позову, є необґрунтованими з огляду на таке.

Так, згідно з заявою селищного голови від 22 липня 2022 року №1536/02-08 від 16 травня 2018 року Заболотівська селищна рада просила розглядати справу за відсутності представника, а також визнала позовну заяву повністю.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, що в даному випадку відсутнє.

Згідно частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення , або неправильне застосування норм матеріального права.

Положеннями пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

В засіданні апеляційного суду встановлено, що в померлої ОСОБА_3 були крім сина ОСОБА_1 також інші діти, які у відповідності до статті 1261 ЦК України відносяться до спадкоємців першої черги.

Разом з тим ОСОБА_1 не пред`являв позов до спадкоємців першої черги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка для ведення товарного сільського виробництва площею 0,88 га належала батьку позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проте, суд не з`ясовував, хто у відповідності зі статтею 549 чинного на той час Цивільного кодексу, прийняв спадщину на земельну ділянку та інше майно, що належало батьку позивача, зокрема шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин залишилась не встановленим сукупність прав і майна, яке належало ОСОБА_3 - матері позивача та її дітям після смерті ОСОБА_4 .

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не встановив належне коло спадкоємців, не залучив до участі у справі осіб, які мають право на прийняття спадщини.

Відповідно суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про права та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача чи не до всіх належних відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим ОСОБА_1 не позбавлений права та можливості повторно звернутися з відповідним позовом до суду або іншим шляхом захистити порушені або оспорюванні права.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктом 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 15 вересня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради Коломийського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: І.О. Максюта В.Д. Фединяк

Повний текст постанови виготовлено 15 грудня 2022 року.