Номер провадження: 22-ц/813/8537/22
Справа № 522/8625/22
Головуючий у першій інстанції Шестакова Я.В.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого ? ? ? ? Воронцової Л.П., (суддя - доповідач)

суддів: ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Ігнатенко П.Я.

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Полікарпової О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження? ?апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового домобудівництва "Камбіо" на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового домобудівництва «Камбіо», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до? ? суду? ? з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду заподіяну смертю фізичної особи внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме його батька - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог? ? зазначив, що він є сином ОСОБА_3 , який працював підсобним робітником на дільниці вібропресованих виробів «БУМ» ТОВ «КМД «Камбіо»,? про що свідчать записи у трудовій книжці. 23.09.2021 року під час виконання трудових обов`язків із ОСОБА_3 стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер. Як встановлено матеріалами розслідування його смерть настала під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів.

Зазначає, що підтвердженням смерті ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві є:

Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 01.11.2021 року, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1. після 14 години 05 хвилин в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КМД «КАМБІО», код ЄДРГІОУ 23857192, без підпорядкування, комісії, утвореної наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 04.10.2021р. №1377, стосовно смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Акт форми Н-1/П (форма для нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом), затверджено 01.11.2021р. начальником Головного управління Держпраці в Одеській області, ОСОБА_4 (додаток № 6).

Акт від 01.11.2021р. (далі - Акт від 01.11.2021р.) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1. після 14 години 05 хвилин в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КМД «КАМБІО», код ЄДРГІОУ 23857192, без підпорядкування стосовно смерті ОСОБА_3 , у розділі 7 «Висновок комісії» встановлено: комісія, на підставі матеріалів спеціального розслідування, причин та обставин нещасного випадку, що стався з підсобним робітником ГОВ «КМД «КАМБІО», ОСОБА_3 , 1974 року народження, дійшла висновку, що даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом згідно п.п. 1 п. 52. «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затв. Постановою КМУ від 17.04.2019р. за №337 (виконання трудових обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства).

На підставу позову посилається на ч. 2 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України відповідно до яких шкода, заподіяна смертю фізичної-особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема дітям померлого.

Смертю батька йому завдано моральної шкоди, на підтримку та допомогу якого він розраховував. Його смерть є незворотною втратою, що не може бути відновлена. З часу смерті батька позивач відчуває душевні страждання, втратив впевненість у завтрашньому дні. Вважає, що розмір завданої йому моральної шкоди становить 200 000 грн., який підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового домобудівицтва «Камбіо» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень, з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового домобудівництва "Камбіо" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.Справу розглядати за відсутності представника відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначив про те, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок порушення ним правил безпеки, жодної вини Товариства у смерті останнього немає.

Скаржник вказує на те, що ним під час розгляду справи у суді першої інстанції, разом із відзивом було надано копії розписок, з яких вбачається, що 23.09.2021 р., одразу після настання нещасного випадку, позивач разом зі своєю матір`ю (жінкою загиблого) - ОСОБА_5 , звернулися до директора ТОВ «КМД «Камбіо» з метою отримання допомоги. Директор ТОВ «КМД «Камбіо» передав матері позивача 73 800 грн, про що нею було складено відповідну розписку. Зі змісту розписки вбачається, що вказану допомогу вона дійсно отримала, жодних претензій до відповідача немає, та зазначає, що у правоохоронні органи звертатися не буде. Позивач у свою чергу, також склав розписку на ім`я директора позивача, де зазначив, що за надану допомогу претензій до товариства немає.

Крім того, окрім 73 800 гривень, позивачу було додатково надано апелянтом грошову суму у розмірі 20 тисяч гривень. Вказані кошти були надані після повторного усного звернення позивача, вказана сума була необхідна йому для поховання покійного (з його слів). Оскільки вказана сума була надана одразу після надання першої суми, а між сторонами не було ніяких непорозумінь, у позивача були відсутні претензії та вимоги до товариства, тому розписка на вказану суму вже не складалася. Позивач у суді першої інстанції проти таких обставин не заперечував. Суд першої інстанції такі аргументи апелянта відхилив і зазначив, що вказані кошти роботодавцем надавалися на поховання, натомість позивач просить стягнути моральну шкоду.

Зазначає, що дійсно, з розписок вбачається, що вказані кошти надавалися на поховання, однак, діюче законодавство не передбачає жодного обов`язку роботодавця відшкодовувати родині загиблого такі витрати, навпаки, відшкодування витрат на поховання є обов`язком Фонду соціального страхування, вказане передбачено ч. 7 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», апелянт надаючи допомогу сім`ї потерпілого і сім`я потерпілого, отримуючи таку допомогу, і складаючи відповідні розписки, фактично відмовилися від претензій один до одного. Будь-які вимоги сім`ї потерпілого до роботодавця були вичерпані, про що вони зазначили у таких розписках.

Вказує на те, що зазначена ним допомога була надана одразу ж після звернення, без будь-яких затримок та заперечень, вказане свідчить про те, що апелянт діяв добросовісно, крім того, Товариство не заперечує жодним чином і проти позиції Верховного Суду у вказаній категорії спорів, що навіть за відсутності вини роботодавця, родина загиблого має право на відшкодування моральної шкоди.

Не можна залишити поза увагою ту обставину, що позивач та його родина явно діяли не добросовісно, а їх дії, не дивлячись на тяжку втрату, були в кінцевому результаті спрямовані на фінансове збагачення. Підприємство, розуміючи тяжку утрату родини загиблого, без жодних зволікань надав їм ту суму, яку вони просили. Натомість родина загиблого ще і звернулася до підприємства з позовом.

Звертає увагу, що у позові жодного слова не зазначено про те, що апелянт добровільно надав йому грошові кошти одразу після загибелі батька. Навпаки, у позові позивач намагається виставити апелянта у такому вигляді, наче той повністю ігнорує позивача та ухиляється навіть від будь-якого спілкування.

Зазначає, що суд першої інстанції вказаному оцінки не дав, та дійшов до помилкового висновку і не врахував, ту обставину, що відповідач відшкодував позивачу 93 800 гривень. Вважає, що при визначенні суми, що підлягає стягненню з відповідача необхідно врахувати таку обставину, а також добросовісні дії відповідача.

Вказує на те, що з акту спеціального розслідування та інших документів, що надані позивачем вбачається, що нещасний випадок стався внаслідок дій самого загиблого, а саме, що загиблий допустив порушення інструкції з експлуатації вібропресу БП-140, а саме - виконував чистку вібропресу із забороненої зони, не використовував допоміжні пристрої - швабру та лопатку, знаходився на робочому місці без спеціального одягу та засобів індивідуального захисту. Хоча для відшкодування моральної шкоди вина роботодавця не є обов`язковою підставою, однак, при розгляді справи суд має врахувати ту обставину, що нещасний випадок стався лише внаслідок порушення загиблим інструкції з охорони праці, натомість роботодавець зі своєї сторони зробив усе необхідне, а саме, здійснював відповідні інструктажі, забезпечив необхідним інструментом та спеціальним одягом.

Вважає безпідставними доводи позивача у частині того, що він знаходився на утриманні загиблого з наступних підстав:

По-перше, довідки, що надаються позивачем (від центру надання послуг), показання сусідів, не можуть бути доказом, що встановлює, як факт утримання позивача загиблим.

Позивач надає довідку, що видана центром надання послуг, у якій зазначається, що загиблий утримував позивача, однак, Центр надання послуг не наділений повноваженнями встановлювати такі обставини та очевидно, що він просто позбавлений змоги це встановити. Вважає, що такі докази позивача є неналежними та недостовірними.

По-друге, позивачу на момент настання нещасного випадку вже виповнилося 22 роки, жодних доказів чи зазначень, що позивач позбавлений можливості працювати ним не надається.

По-третє, факт утримання не входить до предмету доказування та не є тією обставиною, яка підлягає встановленню у вказаній категорії спорів.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, таким доводам відповідача оцінки не надав.

Вказує на те, що відповідач на вимогу позивача та його родини здійснив відшкодування у добровільному порядку. При врегулюванні ситуації між сторонами було досягнуто домовленість, що позивач та його родина не мають претензій до відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив про те, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів та фактичних обставин справи, відповідно до норм законодавства України. Апеляційна скарга ТОВ "КМД "КАБІО" є безпідставною, необґрунтованою. Просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно зі свідоцтвом про народження від 18 червня 1999 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 18)

Його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а. с. 18).

Із записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбчається, що з 01.06.2021 року його прийнято на посаду підсобника робітника на дільниці вібропресованих виробів "БУМ" та ТОВ "КМД "КАБІО", 23.09.2021 року трудові відносини припинено у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 (а.с. 32, 34)

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 після 14 год. 05. хв. встановлено, що на дільниці вібропресованих виробів "БУМ", на якій установлене наступне обладнання: Вібропрес - 140 ПС (ТУ У-29.5-1:2009) інвентарний номер 310136, на підприємстві введено в експлуатацію 30 травня 2016 року. Устаткування перебуває у задовільному робочому стані. ОСОБА_6 запустив вібропрес з пульту керування. ОСОБА_3 на момент запуску знаходився з правого боку відносно пульту, ОСОБА_6 з місця оператора його не бачив. За ствердженнями ОСОБА_6 , він двічі голосно попередив присутніх про запуск вібропресу. Через декілька хвилин запуску, за поясненнями останнього, він почув крик ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 лежить між ящиками та йому зле. ОСОБА_6 приніс воду та викликав медичну допомогу. Лікар бригади швидкої медичної допомоги констатував смерть ОСОБА_3 , його тіло після виконання невідкладних слідчих дій поліцією направлено до моргу. (а.с. 19-27)

За результатами проведеного спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком комісією встановлено, що основною причиною нещасного випадку є порушення потерпілим ОСОБА_3 . Інструкції з охорони праці № 49 для підсобного робітника та Інструкції з експлуатації вібропресу БП-140, а саме: виконував чистку вібропресу із забороненої зони; не використовував допоміжні пристрої - швабру та лопатку; знаходився на робочому місці без спеціального одягу та засобів індивідуального захисту.

У справі, яка переглядається, нещасний випадок із ОСОБА_3 стався під час виконання ним трудових обов`язків і така шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому за правилами пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується потерпілому незалежно від вини її заподіювача.

Цивільним законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди у позадоговірних відносинах.

Водночас на потерпілого покладається обов`язок доведення належними доказами наявності усіх інших умов виникнення деліктного зобов`язання, зокрема судом підлягає встановленню факт завдання шкоди за участю відповідача, факт, що заподіювачем шкоди є саме відповідач, та розмір завданої шкоди, тобто суд зобов`язаний встановити протиправність діяння її заподіювача, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

За встановлених фактичних обставин справи нещасний випадок зумовлений саме діями ОСОБА_3 , які перебувають в прямому причинному зв`язку з нещасним випадком та його наслідками (загибеллю працівника), який під час виконання ним трудових обов`язків допустив порушення Інструкції з охорони праці № 49 для підсобного робітника та Інструкції з експлуатації вібропресу БП-140. (а.с. 25)

Судом не встановлено протиправності в рішеннях, діях чи бездіяльності відповідача, що мали б своїм наслідком настання нещасного випадку на виробництві, в результаті якого загинув батько позивача. Тобто не встановлено, що відповідач допустив порушення норм трудового права, зокрема, правил охорони праці тощо.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, які і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказала, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у статті 1167 ЦК України.

Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України.

Згідно з частинами першою - третьою статті 153 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»).

Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»).

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, стандарти, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання.

Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України).

У акті спеціального розслідування нещасного випадку, пов`язаного на виробництві, за формою H-1/П зазначено, що причиною настання нещасного випадку (смерть працівника) стало недотримання ОСОБА_3 . Інструкції з охорони праці № 49 для підсобного робітника та Інструкції з експлуатації вібропресу БП-140.

За даними Контрольного листа проходження інструктажів, ознайомлень, роз`яснень (додаток Наказу генерального директора ТОВ "КМД "КАБІО" №31-к від 27 травня 2021 року), 01 червня 2021 року ОСОБА_3 пройшов комплекс заходів з доведення умов на робочому місці, робоче місце прийняв, проінструктований з техніки безпеки.

Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці» (частина друга статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

На момент проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_3 , був чинним Порядок проведення розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок № 337).

Спеціальне розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки; випадки смерті працівників під час виконання ними трудових (посадових) обов`язків; гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків; нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого; випадки зникнення працівника під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; нещасні випадки, що сталися з особами, фактично допущеними до роботи без оформлення трудового договору (контракту). (пункт 10 Порядку № 337).

Відповідно до пункту 10, 12 Порядку № 337 спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться комісією підприємства (установи, організації) із спеціального розслідування нещасного випадку, комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок.

Порядком № 337 передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, в тому числі і виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права акт за формою Н-1 складається, якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом.

Отже доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві.

У справі, яка переглядається, комісією з розслідування нещасного випадку складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, який затверджений начальником Головного управління Держпраці в Одеській області 01.11.2021 року. (а.с. 19)

Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, встановлено: що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після 14 год. 05. хв. пов`язаний з невиконанням останнім вимог інструкції з охорони праці (п.1.2 Інструкції № 49 з охорони праці для підсобного робочого, розділу 4 Інструкції експлуатації вібропресу БП-140 ), супутньою причиною є невикористання засобів індивідуального захисту при їх наявності (ст. 8 ЗУ "Про охорону праці", додаток 3 Колективного договору ТОВ "КМД "КАБІО" на 2017-2022 роки), що призвело до смерті ОСОБА_3 .

Зазначений акт сторонами оспорений не був.

Крім того слід зазначити, що наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1/П свідчить про те, що особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є власник підприємства.

Таким чином установивши, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ "КМД "КАБІО", нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на ТОВ "КМД "КАБІО" обов`язку по відшкодуванню позивачу як сину загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України.

При цьому слід зазначити, що винні дії загиблого ОСОБА_3 не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову його сину про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії загиблого підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.06.2021 року справа №235/3191/19.

Визначаючи розмір моральної шкоди судом правильно враховано характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість, незворотності втрати, пов`язаних зі смертю його батька, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві.

При цьому, судом не враховано вину потерпілого ОСОБА_3 у настанні нещасного випадку: недотримання вимог законодавства з охорони праці, добросовісну поведінку відповідача, який у добровільному порядку надав сім`ї загиблого працівника (дружині) матеріальну допомогу на поховання у сумі 73 800 гривень. (а.с. 99)

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру відшкодування судом не в повній мірі враховано баланс інтересів сторін та обставини, які впливають на визначення розміру такого відшкодування.

Колегія суддів вважає, що виходячи із засад розумності, пропорційності і справедливості підлягає відшкодуванню моральна шкода в сумі 150 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні, зменшенням суми відшкодування моральної шкоди з 200 000,00 гривень до 150 000 гривень.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового домобудівництва "Камбіо" по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги пропорційно розміру відмовлених позовних вимог у сумі 520,75 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового домобудівництва "Камбіо" задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового домобудівництва "Камбіо" на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди з 200 000,00 гривень до 150 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат малоповерхового домобудівництва "Камбіо" судові витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 520,75 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: П.Я. Ігнатенко

О.М. Полікарпова