Справа № 457/1145/19
провадження №2/457/117/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Трускавецька міська рада про відшкодування майнової шкоди,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Трускавецька міська рада про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 проживав зі своїм дідусем за адресою: АДРЕСА_1 (будинок по АДРЕСА_2 було змінено на АДРЕСА_3 , а квартира АДРЕСА_4 ). Після смерті діда, позивач переоформив на себе договір найму вищевказаної квартири. 10 червня 1993 року рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих № 21, згідно з яким будинок АДРЕСА_3 було повернуто ОСОБА_3 , майно якого успадкувала ОСОБА_4 . Пунктом 6 цього рішення встановлено, що Трускавецький ЖЕК після повного відселення сторонніх осіб, що проживають в будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , зняти з свого балансу та передати їх у власність спадкоємцям ОСОБА_5 . Проте будинки передали власнику без попереднього відселення мешканців, зокрема самого позивача та його сім`ї. Будинок АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 . Останньому Управлінням містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради видано містобудівні умови та проект об`єкта будівництва на АДРЕСА_3 , тобто ще з вересня 2018 року відповідач мав намір звести багатоквартирний житловий будинок, на місці знаходження будинку де проживав позивач та його сім`я. Маючи відповідні документи, ОСОБА_2 почав здійснювати демонтаж будинку. Рішення про виселення з будинку було винесено судом 03 червня 2019 року, тоді коли починаючи з лютого 2019 року відповідач почав знесення будинку, не надавши попередньо мешканцям цього будинку доступу до нього та своїх матеріальних цінностей. ОСОБА_2 протягом 5 місяців здійснював демонтаж будинку, не повернувши майно, що належало його мешканцям. Внаслідок чого, позивачеві було заподіяно матеріальну шкоду, в розмірі вартості всього майна, що було у його квартирі у будинку АДРЕСА_5 . Загальна вартість такого майна становить 921 470 грн. Враховуючи те, що 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звертався з листом до ОСОБА_2 , який йому було вручено 18 вересня 2019 року, про компенсацію втраченого позивачем майна, відповіді та майна останній не отримав. Тому просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, в розмірі 921 470 грн.

На позовну заяву відповідачем ОСОБА_2 був поданий відзив, в якому він просить суд відмовити в задоволенні його позову. Так зазначає, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_5 , який відповідно до рішення Трускавецької міської ради був визнаний аварійним, таким що загрожує обвалом і непридатний до експлуатації. В будинку, зокрема, був зареєстрований і позивач ОСОБА_1 , який відмовився виселятись з нього. Трускавецька міська рада з метою тимчасового забезпечення позивача майном через його виселення готова була надати житло ОСОБА_1 . Вказує, що через деякий час ним було повідомлено Трускавецьку міську раду про те, що будинок завалився повністю і його вже не існує. Окрім цього, ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належності йому майна та його вартості.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовну заяву та вимоги що викладені у ній.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив позов, покладаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В силу ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається що, згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської Ради депутатів трудящих № 249 від 23 травня 1960 року, ОСОБА_6 надано квартиру по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з архівного витягу виконавчого комітету Трускавецької міської Ради депутатів трудящих від 17 лютого 2003 року, рішенням № 168 від 17 травня 1979 року, у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача ОСОБА_6 , зобов`язано житлово-експлуатаційну контору переоформити договори найму жилої площі квартири АДРЕСА_6 та відкрити особисті рахунки на ім`я ОСОБА_1 . В подальшому квартира АДРЕСА_7 була змінена на квартиру АДРЕСА_8 .

Згідно рішення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих № 21 від 10 червня 1993 року про визнання права власності на будинки АДРЕСА_3 і АДРЕСА_9 було повернуто ОСОБА_3 , майно якого успадкувала ОСОБА_4 . Пунктом 6 цього ж рішення встановлено, що Трускавецькому ЖЕК після повного відселення сторонніх осіб, що проживають в будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , зняти з свого балансу та передати їх у власність спадкоємцям ОСОБА_5 .

Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 грудня 2018 року, житловий будинок загальною площею 302, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування від 03 грудня 2018 року, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23 серпня 2019 року №505, що надана ОСОБА_1 , до складу зареєстрованих за адресою АДРЕСА_10 входять: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 227 від 30 листопада 2017 року житловий будинок по АДРЕСА_3 визнано аварійним, таким, що загрожує обвалом та непридатним до експлуатації. Зобов`язано управління комунальної власності Трускавецької міської ради спільно з власником аварійного житлового будинку вжити заходів щодо відселення мешканців, а власника будинку зобов`язано провести невідкладні роботи по усуненню аварійної ситуації.

З копії повідомлення міському голові м. Трускавець від 24 червня 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_10 звернувся та повідомив про те, що будинок АДРЕСА_5 повністю завалився.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листів виконавчого комітету Трускавецької міської ради, позивачеві неодноразово було запропоновано житло для тимчасового проживання до часу забезпечення сім`ї достатнім за розміром житловим приміщенням.

При пред`явленні позову позивач згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Ці докази він збирає сам у позасудовому порядку.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами щодо відшкодування майнової шкоди, що дорівнює вартості всього майна, що було в його квартирі.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 921 470 гривень, позивачем ОСОБА_1 було додано довідку про перелік речей.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах другій, четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи.

Довідка про вартість переліку речей на суму 921 470 гривень складена ОСОБА_1 із зазначенням у ній переліку речей, їх кількості та вартості.

Вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, для включення його до суми збитків, має бути підтверджена.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте вказана довідка не містить дати її складення, тобто не можливо встановити на який момент було здійснено оцінку вартості майна. Також перелік речей містить конкретну кількість речей, з точністю до штуки, що не виключає ймовірність похибки.

Окрім цього, судом враховано те, що довідка про вартість майна подана стороною позивача, тобто особою в інтересах якої може бути здійснене відшкодування шкоди в тій чи іншій сумі, а не незалежним суб`єктом оціночної діяльності щодо визначення вартості майна.

Така довідка не підтверджена жодними розрахунковими документами, наприклад фіксальним чеком, товарним чеком, квитанціями чи іншим документом, який би підтвердив придбання саме такого товару.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої - шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Тобто позивачем не доведено суду та не підтверджено збитків на суму 921 470 гривень належними завіреними документами.

Враховуючи вищевказані норми та те, що довідка про перелік речей не містить необхідних реквізитів та відомостей, необхідних для офіційних документів, а тому така не може бути належним та допустимим доказом і бути врахована судом.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний встановити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав і якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 560/898/16-ц.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки представник позивача не надав всупереч вимог ст. 81 ЦПК України безперечних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Трускавецька міська рада про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: В. І. Марчук