Справа № 405/3627/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ГУНП в Кіровоградській області про визнання договору про повну особисту матеріальну відповідальність від 24.04.2018 року недійсним. В обґрунтування позову вказав, що він працює завідувачем сектору капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Кіровоградській області. 24.04.2018 року його керівник, ввівши в оману, наполіг на підписанні позивачем договору про повну особисту матеріальну відповідальність. Однак, позивач відповідно до своїх функціональних обов`язків не може бути матеріально-відповідальним працівником, так як йог посада не входить до переліку посад та робіт, за якими підприємство може укладати договори про повну матеріальну відповідальність. За таких обставин просить визнати договір про повну особисту матеріальну відповідальність від 24.04.2018 року, укладений між сторонами, недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

02.08.2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає, та вказав, що оскаржуваний договір відповідає вимогам чинного законодавства. До повноважень позивача відносяться майнові питання. Вказав, що твердження позивача про оману є лише припущеннями. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач 15.09.2021 року подав у судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача 16.02.2022 року подав у судове засідання заяву, в якій доводи відзиву на позов підтримав, просить розгляд прави провести без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 17.11.2017 року працює на посаді завідувача сектору капітального будівництва Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Кіровоградській області.

Як вбачається з посадової інструкції завідувача сектору капітального будівництва УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області, з якою позивач ознайомлений 21.11.2017 року, до його завдань, обов`язків та повноважень належать: керує діяльністю сектору за напрямками його роботи, розподіляє обов`язки між співробітниками, визначає планові та поточні завдання, контролює їх виконання; бере участь у розробленні наказів та інших актів організаційно-розпорядчого характеру з питань, що належать до компетенції УЛМТЗ; здійснює аналіз стану об`єктів незавершеного будівництва ГУНП; здійснює підготовку пропозицій щодо капітальних видатків у складі бюджетного запиту ГУНП; забезпечує формування пооб`єктного плану капітального будівництва ГУНП на відповідний рік, розроблення показників капітальних видатків для здійснення фінансування у розрізі бюджетних програм; бере участь у розробці проектно-кошторисної документації на будівництво, капітальний та поточний ремонти, реконструкцію об`єктів ГУНП; організовує роботу з будівництва нових, реконструкції і капітального ремонту існуючих об`єктів ГУНП та залучає спеціалістів для здійснення контролю відповідності обсягів та якості виконаних робіт проектам, технічним умовам і ДБН; виконує інші функції, що випливають із покладених на УЛМТЗ завдань та передбачені законодавством України (а.с. 9-10).

24.04.2018 року між позивачем (працівник) та ГУНП в Кіровоградській області (установа) укладено договір про повну особисту матеріальну відповідальність (а.с. 8).

Згідно цього договору працівник ОСОБА_1 , який займає посаду завідувача СКБ УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області, бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення цілісності довірених йому Установою матеріальних цінностей, і у зв`язку з цим зобов`язується: дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або для інших цілей матеріальних цінностей і вживати заходів щодо запобігання збиткам; своєчасно повідомляти Установу про всі обставини, що загрожують забезпеченню цілісності довірених йому матеріальних цінностей; складати та подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про залишки довірених йому матеріальних цінностей; нести матеріальну відповідальність за пряму дійсну шкоду, завдану підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків.

В подальшому, 01.04.2021 року та 08.04.2021 року позивач звертався до відповідача із доповідною запискою про припинення дії вказаного договору (а.с. 11, 12).

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 204, ч. 3 ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які:

1) займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України;

2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи.

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт перший статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір.

Перелік вказаних у ст. 135-1 КЗпП України посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність має бути затверджений в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Проте чинною наразі є постанова Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28.12.1977 року № 447/24, якою затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва.

Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з працівниками, чиї посади (виконувана робота) у вказаному Переліку посад і робіт не вказані, є недійсними та юридичної сили не мають.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року в справі № 552/2002/18 та від 29.06.2021 року в справі № 686/12599/17.

Згідно із Загальними положеннями Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, які містяться у Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності», затвердженому наказом Мінпраці від 29.12.2004 року № 336, конкретний перелік посадових (робочих) обов`язків визначається посадовими (робочими) інструкціями працівників всіх категорій, які розробляють і затверджують на основі типової кваліфікаційної характеристики роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації. Таким чином, зміст трудової функції працівника визначається розділом «Завдання та обов`язки» посадової (робочої) інструкції.

Згідно вказаного Переліку посад і робіт посада позивача завідувач сектору капітального будівництва не відноситься до категорії працівників, з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Також, як вбачається з посадової інструкції завідувача сектору капітального будівництва, до його обов`язків не відносяться роботи, передбачені даним Переліком, а також він не виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і не користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи.

З огляду на викладене, договір про повну матеріальну відповідальність згідно ст. 135-1 КЗпП України із завідувачем сектору капітального будівництва Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Кіровоградській області не міг бути укладений, оскільки працівник ОСОБА_1 не може виступати стороною такого договору, а тому позовні вимоги про визнання недійсним договору про повну особисту матеріальну відповідальність від 24.04.2018 року, укладеного між сторонами, підлягають задоволенню.

Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у справі в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір про повну особисту матеріальну відповідальність від 24.04.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний