ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2395/22 Справа № 175/1818/19 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталій Олексійович, ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними та скасування постанови приватного виконавця про накладення арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича незаконними та скасування постанови приватного виконавця про накладення арешту, у якій просив суд: - визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола В.О. в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у АТ КБ "Приватбанк", що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та є заробітною платою;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола В.О. в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у АТ КБ "Приватбанк", що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та є заробітною платою.

В обґрунтування скарги зазначає, що приватним виконавцем в рамках виконання судового рішення накладено арешт на його майно, в тому числі і на грошові кошти на картковому рахунку, на який надходить його заробітна плата, що є порушенням його конституційних прав, а усувати самостійно це порушення приватний виконавець наміру не має, що призвело до звернення ОСОБА_1 до суду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 в задоволенні скарги відмовлено у повному обсязі /а.с. 35-36/.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення вимог скарги, посилаючись на те, що дане судове рішення є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані обставини, а висновки суду щодо неповідомлення банком приватного виконавця статусу цього карткового рахунку, на який надходить заробітна плата скаржника, що позбавило виконавця прийняти рішення про скасування арешту в цій частині, як це передбачено ч.3 ст.52, ч.4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", не відповідають дійсним обставинам справи та її матеріалам.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з повним задоволенням вимог скарги ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича, перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження №64346123 відкрите 02 лютого 2021року з примусового виконання виконавчого листа №175/1818/19, виданого 19 листопада 2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 568808 грн., судовий збір в розмірі 5 688,08грн.

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 02 лютого 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64346123 (з ідентифікатором доступу), копію якої за вих. №866, було направлено боржнику для відома та виконання за адресою, яка зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 - рекомендованим поштовим відправленням.

Того ж дня приватний виконавець Біловол В.О., посилаючись на ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує арешт майна (коштів) боржника для забезпечення реального виконання рішення під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна виконавцем, - в день відкриття виконавчого провадження, виніс Постанову про арешт коштів боржника, обґрунтовуючи це тим, що для виконання рішення у примусовому порядку; для стягнення з боржника основної винагороди приватному виконавцю, у розмірі 10 % від суми яка підлягає стягненню за рішенням; для стягнення витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; для подальшого виконання рішення, необхідно накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України, у межах суми заборгованості за виконавчим документом з урахуванням основної винагороди приватному виконавцю та витрат виконавчого провадження у загальній сумі 632 314,69грн. Копію зазначеної Постанови було направлено до банківських установ до виконання та сторонам до відома.

Зазначеною постановою виконавець наклав арешт на усі кошти та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх його рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України із зазначенням 24 позицій.

Цією постановою приватного виконавця накладено арешт в тому числі і на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на який заявник ОСОБА_1 отримує заробітну плату, та на який може бути перерахована будь-яка виплата (переказ), що є джерелом його життєвого існування та утримання неповнолітньої дитини, на яку заявник сплачує аліменти за судовим рішенням.

Суд першої інстанції при вирішенні вимог ОСОБА_1 по суті посилався на положення ст.ст. 18, 52, 56, 59, Закону України «Про виконавче провадження» із застосування позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 лютого 2021 року у справі №756/1927/16-ц, однак колегія суддів з цим не погоджується, оскільки норми матеріального Закону, зокрема ст.ст.18, 59, в такій редакції діяли станом на липень 2019 року та зазнали змін протягом 2020-2021 років, тоді як спірні правовідносини у цій справі виникли щонайменш з лютого 2021 року, тобто з моменту винесення постанови приватним виконавцем, враховуючи при цьому розгляд справи по суті судом першої інстанції у жовтні 2021 року, як і застосування судом вищенаведеної позиції Верховного Суду у цій справі несе в собі інший характер та стосується арешту рахунків юридичної особи, як роботодавця з рахунками для виплати заробітної плати, що не стосується питання, яке розглядається за скаргою ОСОБА_1 .

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. надано постанову про арешт коштів боржника від 02 лютого 2021 року в копії, винесену у виконавчому провадженні №64346123 з примусового виконання виконавчого листа №175/1818/19 від 19 листопада 2020 року, з якої встановлено, що останнім накладено арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 632 314,69 грн. в рамках цього виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 , у 24 банківських установах на рахунки боржника, в переліку яких також зазначений і АТ КБ "Приватбанк".

З наданих до скарги матеріалів колегією суддів з відомостей, зазначених у довідці АТ КБ "Приватбанк" встановлено, що станом на 30 липня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відкритий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з картою для виплат за угодою №SAMDNWFC3 від 20 червня 2017 року із сумою залишку 42 048,60 грн., що є заробітною платою ОСОБА_1 (а.с.12).

Надходження цих коштів має статус зарплати від військової частини 3036 та виплат соціального фонду, що узгоджується з відомостями АТ КБ "Приватбанк" (а.с.13).

Верховний Суд у постанові №340/1018/19 від 17 січня 2020 року зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року N 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а видокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19. Підстав для відступу від такої позиці під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачав.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів того, що рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) має статус рахунку із спеціальним режимом використання, або є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом, помилковим, оскільки зворотнє встановлено з відомостей, наданих АТ КБ "Приватбанк", з чого вбачається наявність скритого спеціального режиму рахунку заробітної плати ОСОБА_1 , яку він отримує від військової частини 3036 Національної гвардії України, де служить солдатом за контрактом з 13 травня 2021 року на посаді водія 3 відділення 2 патрульного взводу на автомобілях патрульної роти за наказом №122 від 13 травня 2021 року(а.с.16), арешт якого є обмеженням конституційних прав боржника у виконавчому провадженні, скаржника у справі ОСОБА_1 ..

З вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що приватний виконавець Біловол В.О. не перевірив зазначену у заяві ОСОБА_1 від 13 серпня 2021 року інформацію щодо наявності рахунку із заробітної платні, що прямо передбачено спеціальною нормою матеріального Закону України "Про виконавче провадження" та не вжив заходів до усунення цього порушення, що потягло за собою триваюче порушення прав ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №64346123, з огляду на що колегія суддів вважає дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича з накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 АТ КБ "Приватбанк", що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та є заробітною платою - незаконними, а постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича від 02 лютого 2021 року у виконавчому провадженні №64346123 від 02 лютого 2021 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 АТ КБ "Приватбанк", що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та є заробітною платою, належить скасувати.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції не у належний спосіб перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов не правильного висновку.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з ухваленням нової про задоволення скарги ОСОБА_1 з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року - скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та скасування постанови приватного виконавця про накладення арешту - задовольнити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича з накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 АТ КБ "Приватбанк", що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та є заробітною платою - незаконними.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича від 02 лютого 2021 року у виконавчому провадженні №64346123 від 02 лютого 2021 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 АТ КБ "Приватбанк", що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та є заробітною платою.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров