Справа № 490/6049/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Марченку О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТБ Універсальна товарна біржа «Нерухомість-Н» про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТБ Універсальна товарна біржа «Нерухомість-Н», у якому просив визнати договір купівлі-продажу № 21 від 11 грудня 2000 року, укладений між ним та Миколаївської філії ТОВ «Мульті-Трейдінг», що діяв в інтересах Державної податкової інспекції у м. Миколаєві, щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований в КП ММБТІ 15 грудня 2000 року за № 924.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Представник позивача просить справу розглядати без його участі та без участі позивача. Від відповідача Миколаївської міської ради надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності його представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

11 грудня 2000 року між членом біржі Миколаївської філії ТОВ «Мульті-Трейд», в особі директора Дорошенка О.М., що діє в інтересах Державної податкової інспекції у м. Миколаєві на підставі договору № 25 січня 2000 року № 29/01 та ОСОБА_1 уклали договір № 21 купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 житловою площею 20,1 кв.м.

Об`єкт проданий за 1000,80 грн (пункт 2.2 Договору). Право власності переходить до покупця на цей житловий будинок з моменту повної сплати за об`єкт (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» договір зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Нерухомість-Н» за № 21 від 11 грудня 2000 року.

Цей договір зареєстровано в КП ММБТІ 15 грудня 2000 року за № 924, про що свідчить відповідний штамп на договорі.

На зазначений вище будинок КП ММБТІ 10 лютого 2020 року виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, у якому власником будинка за адресою АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_1 .

З листа КП ММБТІ від 14 липня 2021 року слідує, що власником будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно зі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільногокодексу України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У даному випадку біржова угода укладена у 2000 році, тому спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу УРСР.

Згідно зі статтею 153 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року, далі Цивільний кодекс УРСР) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частина перша статті 47 Цивільного кодексу УРСР вказує на те, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (частина друга статті 47 Цивільного кодексу УРСР).

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано на те, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Зі змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 грудня 2000 року №21 слідує, що ця угода укладена на Універсальній товарній біржі «Нерухомість-Н» відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу».

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції станом на 16 лютого 1993 року), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За своїм змістом договір № 21 від 11 грудня 2000 року, укладений на Універсальній Товарній Біржі «Нерухомість-Н» між ТОВ «Мульті-Трейдінг» та ОСОБА_1 відповідає вимогам переліченим у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ.

Зважаючи на приписи частини четвертої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» означена біржова угода не підлягала нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) ця біржова угода підлягала реєстрації у відповідному Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомості.

Зазначена вимога чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства позивачами була виконана та проведена реєстрація отриманої у власність житловий будинок у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відповідний штамп на договорі з датою реєстрації 15 грудня 2000 року № 924.

Зі змісту договору від № 21 від 11 грудня 2000 року також слідує, що його сторонами дотримано вимог статті 224 Цивільного кодексу УРС (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто істотних умов, визначених для договору купівлі-продажу, а саме продавець передав майно у власність покупцеві, а покупець прийняв майно і сплатив за нього 1000,80 грн.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення.

Біржову угоду договір купівлі-продажу будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладений 11 грудня 2000 року на Універсальній Товарній Біржі «Нерухомість-Н» між ТОВ «Мульті-Трейдінг» та ОСОБА_1 , що зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15 грудня 2000 року слід визнати дійсним.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Договір № 21 купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ «Мульті-Трейдінг» та ОСОБА_1 11 грудня 2000 року, що зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15 грудня 2000 року за № 924 визнати дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Шолох Л.М.