Справа № 352/409/22
Провадження № 2/352/388/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Кукула О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно та встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

18.03.2022 ОСОБА_1 звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з цивільним позовом до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно та встановлення юридичного факту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй стало відомо про те, що за батьком ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору, було визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Проте, на даний час, свідоцтво про право власності на спірне майно втрачено. Так як майно належало до колгоспного двору, то батько ОСОБА_3 та мама ОСОБА_4 , були співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по Ѕ частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на Ѕ частину будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті батька прийняла його дружина - спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що остання постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже стала власником цілого будинковолодіння. Однак, у встановленому законом прядку, мама не оформила свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мама також померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно в тому числі на вищевказане будинковолодіння.

Зазначає, що вона є спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї, спадкоємців за законом або заповітом, які б в установленому законом порядку та строки заявили про свої спадкові права, немає. Вона постійно проживала із спадкодавцем час відкриття спадщини, тому прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку. Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавала.

Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Колтун С.В. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинковолодіння на ім`я спадкодавця та тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору, тому неможливо встановити спадкову масу. Крім того, як повідомили в нотаріальній конторі, вона також повинна доказати, що прийняла спадщину після смерті матері у зв`язку з тим, що відсутня інформація про те, що на час відкриття спадщини вона фактично постійно проживала із спадкодавцем у спірному будинковолодінні.

Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій зазначила, що Тисменицька міська рада не ставила питання про визнання спадщини відумерлою, проти задоволення позову не заперечувала, просила розгляд справи проводити без їх участі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надала показання, що вона працює в селі вчителем, знала батьків позивача. Вони проживали біля неї. ОСОБА_1 жила з батьками, 4 роки доглядала за матір`ю, здійснювала поховання.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши думку позивача та її представника, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про народження від 26.07.1967 серії НОМЕР_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками її зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з свідоцтва про одруження виданого 28.09.1974 серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та її присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

Відповідно до довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 25.11.2021 №02658 15.02.1991 за ОСОБА_3 головою колгоспного двору, було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності видане 15.02.1991 Рошнівською сільською радою на підставі рішення Тисменицької районної ради №178 від 21.09.1990 року. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 15.02.1991, реєстровий запис №92, книга №1. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось.

Крім того, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №8227511 від 02.09.2005 вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на зазначене вище домоволодіння.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Даний факт підтверджено довідкою, виданою Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області 20.12.2021 року за №154.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, у відповідності із ст.ст.121, 123 ЦК України (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність, станом на 15.04.1991 ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору.

У зв`язку із зазначеним вище обставинами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по Ѕ частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 16.09.2004 серія НОМЕР_3 .

Після смерті останнього, відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268-1270 ЦК України, спадщину прийняла його дружина - спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що остання постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 20.12.2021 року за №152.

Згідно з свідоцтвом про смерть виданим 22.10.2008 серія НОМЕР_4 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців за законом або заповітом, які б в установленому законом порядку та строки заявили про свої спадкові права, немає. Заяву про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не подавала.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_4 із донькою ОСОБА_1 підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_5 .

З огляду на викладене суд встановлює факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що необхідний заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також, щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином, оскільки встановлено, що позивач на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , від спадщини не відмовлялася, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

З урахуванням вищевикладеного позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 200, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 293, 315, 354-355 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно та встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини, постійно проживала із померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

відповідач: Тисменицька міська рада Івано-Франківської області, вул. Галицька, буд. 17, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77401, .

Рішення складене в повному обсязі 28.04.2022.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Дзвенислава ГРИНЬКІВ