Справа № 452/2786/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 листопада 2022 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.

секретар судового засідання Задорожна В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності документу, -

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просив встановити факт належності йому трудової книжки номер серія НОМЕР_1 заповненої 17.05.1982 року на прізвище ОСОБА_1 , 1960 року народження. В обґрунтування заяви посилався на те, що народився він ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області. Будучи особою, яка досягла віку 60 років має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому звернувся до Управління пенсійного фонду України в м.Самборі та Самбірського району Львівської області щодо її оформлення. Однак в Управлінні йому було відмовлено у зв`язку з виявленням описки на титульній сторінці тредової книжки, а саме: не вказано «дату» та «місяць» його народження. Також виявлено виправлення у двох наказах про прийняття його на роботу. Вважає, що причина не зазначення дати та місця його народження є технічною помилкою працівника, який на той час заповнював трудову книжку. Дана ситуація позбавляє його можливості призначення пенсії за віком, встановити наведений факт у позасудовому порядку немає можливості, тому просить суд задовольнити подану ним заяву.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав подану заяву, яку просила задовільнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Слюсар Г.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення поданої заяви.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Із паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 , а також свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , посвідчення водія, військового квитка серія НОМЕР_5 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон відомо, що дата народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с.Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області (а.с. 9-12, 13, 14, 16, 17, 18).

Із довідки виданої управлінням соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації від 10.08.2020 року № 1062 відомо, що ОСОБА_1 згідно рішення № 101897 від 06.02.2017 року здійснював догляд за пристарілим інвалідом ОСОБА_3 та одержував допомогу із 06.02.2017 року по 13.02.2020 року (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

При співставленні усіх наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно належить трудова книжка серія НОМЕР_1 , відтак подана заява є підставною та підлягає до задоволення.

Встановлення наведеного факту має для заявника юридичне значення, так як необхідне для призначення пенсії.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 294, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трудової книжки номер серія НОМЕР_1 заповненої 17.05.1982 року на прізвище ОСОБА_1 , 1960 року народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, адреса місцезнаходження м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, поштовий індекс 79046.

Повне судове рішення буде складено 22.11.2022 року.

Суддя