ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8019/22 Справа № 185/6223/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Дніпровський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2022 року(ухвалене під головуванням судді Болдирєвої У.М. у м. Павлограді Дніпропетровської області) у справі №185/6223/15-цза позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що відповідно до укладеного договору № 086-2008-1356 від 24 квітня 2008 року ПАТ «Універсал Банк» (яке є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» ) надало кредит ОСОБА_1 у розмірі 60000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та умовах зазначених у договорі.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 було укладено договори поруки № 086-2008-1356-Р та № 086-2008-1356-Р/1, відповідно до якого поручителі зобов`язалися перед банком відповідати за невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.

У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконувала, а тому станом на 27 квітня 2015 року утворилася заборгованість на суму 47012,18 дол. США, яка складається з наступного: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 3358,88 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту 37427,54 дол. США, по нарахованих відсотках 6150,93 дол. США, підвищенні відсотки - 74,83 дол. США.

Просив стягнути із відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 47012,18 дол. СШАта судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 012,18 доларів США.

28 грудня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» змінило назву на Акціонерне товариство «Універсал Банк».

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2021 року за заявою ОСОБА_3 скасовано заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи.

Зазначає, що банком надані суду належні та допустимі докази видачі ОСОБА_1 ,як позичальнику кредитних коштів у розмірі 60 000,00 дол. США, зокрема меморіальний ордер від 24.04.2008 р. та виписка по рахунку, які є первинними бухгалтерськими документами.

Звертає увагу, що відповідно до умов кредитного договору видача кредиту вважається завершеною у момент надходження коштів на поточний рахунок позичальника, а ОСОБА_1 були прийняті ці умови та здійснювалось погашення кредитної заборгованості, однак тільки до 18.02.2014 року.

Відповідачами у свою чергу не було надано доказів погашення заборгованості,або визнання кредитного чи іпотечного договору недійсними.

Зазначає, що позивачем було надано хронологічний розрахунок заборгованості за кожним видом платежу по кредитному договору від 24.04.2008 року, який відповідачами не спростований.

Матеріали справи не містять клопотань відповідачів про витребування від банку виписки по рахунку позичальника, а позивач через тривалий заочний розгляд справи, а також враховуючи встановлену при відкритті провадження відповідність позову вимогам ЦПК України не міг передбачити,що суд не прийме як доказ наданий розрахунок заборгованості.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване. Наголошував, що апелянт, як позивач і володілець інформації несе ризики, пов`язані з поданням до суду неналежно оформлених документів, а він як поручитель не може володіти інформацією щодо погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості. На його думку єдиним належним документом, який підтверджує отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в іноземній валюті є касовий документ у вигляді заяви про видачу готівки, що має бути підписаний представником банку та особисто ОСОБА_1 ..Також зазначає, що ним до суду першої інстанції подавалась заява про застосування строку позовної давності до вимог що стосуються його як поручителя. Вважає, що у позивача було достатньо часу для подання додаткових доказів після скасування заочного рішення, крім того його представництво здійснювалось спеціалістом у галузі права, який жодного разу не був присутній у судових засіданнях, а тому доводи позивача про неможливість подання доказів до суду першої інстанції спростовується матеріалами справи.

Інші сторони не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через програму «EasyCon»з`явився представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» -адвокат Ганенко О.І., під час розгляду справи зв`язок з представником перервався, відповідно до ч.5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи,який подав відповідну заяву .

До зали судового засідання з`явився представник ОСОБА_3 -адвокат Смірнов А.А..Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронних листів та довідка про доставку SMS (т.2 а.с.191-192).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у м. Донецьк, в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і поштовий зв`язок з яким відсутній. Тому про дату, час та місце судового засідання повідомлені в порядку, визначеному статтею 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (т.2 а.с.189-190).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем документи в підтвердження позовних вимог є належними та допустимими доказами, однак позивачем не надано виписку із особового рахунку позичальника за період з дня отримання кредиту по 27 квітня 2015 року з відображенням операцій,які проводилися за даним рахунком, таким чином розмір заборгованості за кредитним договором належним чином не підтверджується.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 24 квітня 2008 року укладено договір кредиту № 086-2008-1356,згідно якого ВАТ «Універсал Банк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,95 відсотків річних. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. Строк договору встановлено по 10 квітня 2028 року включно.

До договору надано підписані ОСОБА_1 додаток №2, який містить помісячний графік платежів погашення кредиту та інформація для клієнта з зазначенням суми кредиту в 60000 доларів США, відсоткової ставки в 12,95% та розмір щомісячного платежу по кредиту (а.с.17-24 т.1).

Графік погашення кредиту погоджений з ОСОБА_1 ,що підтверджується її підписом, та містить дату повернення кредиту помісячно,суму платежу,який підлягає сплаті щомісячно,в тому числі відсотки, та залишок заборгованості за кожний місяць до кінця дії строку договору (а.с.25-26т.1)

24 квітня 2008 року в забезпечення зобов`язань по кредитному договору між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 укладено договори поруки за №086-2008-1356-Р та №086-2008-1356-Р/1 відповідно,згідно яких поручителі зобов`язалися відповідати за невиконання ОСОБА_1 всіх зобов`язань перед Кредитором,що виникли з договору,укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі. Договори підписані сторонами та до договорів додано паспорти поручителів та їх ідентифікаційні номери(а.с.53-61 т.1)

Пунктом 2.1.3 кредитного договору передбачено відкриття позичальником поточного рахунку № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ) у кредитора для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту.

Видача кредиту проводиться на поточний рахунок позичальника, погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів (пункти 2.3, 2.4 договору).

21 березня 2008 року до ВАТ«Універсал Банк» надана анкета-заява позичальника на отримання іпотечного кредиту в сумі 60000 доларів США на 240 місяців зі сплатою12,95% щомісячно за підписом ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2 (а.с.11-12 т.1).

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за 24 квітня 2008 року та меморіального ордеру №086902USD000001 від 24 квітня 2008 року ПАТ«Універсал Банк» видало кредит ОСОБА_1 в розмірі 60000,00 доларів США згідно договору №1250 від 23.04 2008 року.(а.с.9,10 т.1)

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором утворилася заборгованість станом на 27 квітня 2015 року на суму 47012,18 дол. США, яка складається з простроченої заборгованості по сплаті кредиту 3358,88 дол. США; суми дострокового стягнення кредиту 37427,54 дол. США;суми нарахованих відсотків 6150,93 дол. США та суми підвищених відсотків 74,83 дол. США.В розрахунку відображені дані з 24 квітня 2008 року по 27 квітня 2015 року із зазначенням всіх сум,із яких утворилася заборгованість (а.с.6-8 т.1)

20 лютого 2015 року на адреси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ПАТ«Універсал Банк» направлялася вимога про погашення заборгованості за кредитом.

За висновком судової почеркознавчої експертизи від 27 жовтня 2021 року підписи від імені ОСОБА_3 ,що розміщені в анкеті-заяві поручителя ОСОБА_3 від 09.04.2008 року, договорі поруки №086-2008-1356-Р/1 від 24.04.2008 року (п`ять підписів), заяві ОСОБА_3 від 24.04.2008 року про засвідчення факту не перебування у шлюбі-виконані самим ОСОБА_3 ..

24 травня 2022 року ОСОБА_3 до суду надано заяву про застосування строків позовної давності.

Договір кредиту ОСОБА_1 в судовому порядку не оспорювався та не визнавався недійсним. ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами протягом тривалого часу, договір нею виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості,яка значно менша від суми отриманого кредиту, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. Всі ці дії свідчать про те, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням. Матеріали справи не містять, а відповідачами не надані докази того, що ОСОБА_1 не користувалася кредитом. При цьому відповідачами не спростовано надані докази.

Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами судом першої інстанції правильно визнано належними та допустимими доказами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що розмір заборгованості за кредитним договором належним чином не підтверджується, оскільки позивачем не надано виписку із особового рахунку позичальника за період з дня отримання кредиту по 27 квітня 2015 року з відображенням операцій,які проводилися за даним рахунком, суд першої інстанції не прийняв до уваги наявність розрахунку заборгованості за кредитним договором ,де відображені дані з 24 квітня 2008 року по 27 квітня 2015 року із зазначенням всіх сум, із яких утворилася заборгованість. Розмір заборгованості сторонами не оспорюється.

Сам розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним та допустимим доказом, нічим не спростовується.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором є помилковим.

Зазначаючи заборгованість за кредитним договором станом на 27 квітня 2015 року, позивач звернувся з достроковим поверненням кредиту, тобто кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором, що узгоджується з положеннями ст.1050 ЦК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що АТ «Універсал Банк»(яке є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» ) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 086-2008-1356 від 24.04.2008 року, на забезпечення виконання якого між банком та ОСОБА_3 , а також банком та ОСОБА_2 у цей же день укладені договори поруки № 086-2008-1356-Р та № 086-2008-1356-Р/1.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не вправі.

Відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за основним договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Питання правильного застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 202/781/14-ц, за наслідками розгляду якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року зазначила, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги у зв`язку з припиненням поруки за відповідною частиною основного зобов`язання Тобто встановлений у частині четвертій статті 559 ЦК України у відповідній редакції шестимісячний строк слід обчислювати за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, що є датою виконання основного зобов`язання.

Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 24 квітня 2008 року укладено договір кредиту № 086-2008-1356,згідно якого ВАТ «Універсал Банк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,95 відсотків річних. Строк договору встановлено по 10 квітня 2028 року включно.

До договору надано підписаний ОСОБА_1 додаток №2, який містить графік погашення кредиту та розмір щомісячного платежу по кредиту.

Згідно наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку останній платіж в рахунок погашення кредиту ОСОБА_1 було внесено18 лютого 2014 року.

З позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк звернувся до суду 29 травня 2015 року згідно з реєстраційним штампом суду,тобто з пропуском строку на виконання основного зобов`язання поручителями за щомісячними платежами.

ОСОБА_3 звернувся із заявою про застосування строків позовної давності.

За таких обставин порука припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому ОСОБА_3 не може нести солідарну відповідальність за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором.

Таким чином, звернувшись у травні 2015 року з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичних платежів, а відтак строк виконання зобов`язання - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав.

За встановлених обставин заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з позичальника та ОСОБА_2 , оскільки від останнього не надійшло заяви про застосування строків позовної давності.

Що стосується поручителя ОСОБА_3 , то в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відносно нього слід відмовити за пропуском строку виконання основного зобов`язання поручителем.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 086-2008-1356 від 24.04.2008 року, яка утворилася станом на 27.04.2015 року у сумі 47 012,18дол. США. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Враховуючи те, що позика надавалась у доларах США і звертаючись до суду із вказаним позовом, АТ «Універсал Банк» просило стягнути заборгованість у доларах США,тому і стягнення заборгованості повинно бути у доларах США,така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог судові витрати, понесені позивачем у суді першої та апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу та стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного окремо у розмірі по 4 567,50 грн. (розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 3 654,00 грн. , до суду апеляційної інстанції 5 481,00 грн.)

Керуючись ст. ст.368, 376, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 086-2008-1356 від 24 квітня 2008 року, яка утворилася станом на 27 квітня 2015 року у сумі 47 012 (сорок сім тисяч дванадцять) дол. США 18 центів.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» з кожного окремо, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 567,50 грн. (чотири тисячі п`ятсот шістдесят сім гривень п`ятдесят копійок)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Судді: