Справа № 347/1961/20
Провадження № 22-ц/4808/517/22
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Богданця Юрія Миколайовича на заочне рішення Косівського районного суду, ухвалене головуючим суддею Гордієм В.І. 22 листопада 2021 року, повний текст якого виготовлено 23 листопада 2021 року

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що йому належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Люча присілок Центр Косівського району, площею 0,3292 га, кадастровий номер: :01:001:0386. Власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_3 , який самовільно захопив частину його земельної ділянки шляхом спорудження кам`яної огорожі, вигрібної ями, каплиці і насадженням дерев. В зв`язку з неможливістю використовувати власний заїзд позивач неодноразово звертався зі скаргами до уповноважених органів Яблунівської селищної ради та поліції. Проте, демонтаж вказаних споруд відповідач не здійснив.

Такі дії ОСОБА_3 суперечать чинному законодавству, правилам добросусідства, оскільки обмежують права позивача щодо вільного користування власною ділянкою. З цих підстав просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно спорудженої кам`яної огорожі, вигрібної ями, каплиці та посаджених дерев.

Крім того, позивач зазначив, що відповідач своєю протиправною поведінкою завдав йому моральні страждання, здійснював психологічний тиск та ображав. Зважаючи на вказане, а також незручності в зв`язку з неможливістю використовувати земельну ділянку за її призначенням, просив стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Косівського районного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування за адресою с. Люча, присілок Центр Косівського району, площею 0,3292 га, кадастровий номер :01:001:0386, шляхом знесення самочинно спорудженої кам`яної огорожі, вигрібної ями та посаджених дерев. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн моральної шкоди, 11 360,00 грн за проведення земельно-технічної експертизи та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_3 1 813,00 грн судового збору на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_3 - адвокат Богданець Ю.М. подав апеляційну скаргу. Просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував факт володіння чи користування його довірителем суміжною із позивачем земельною ділянкою. Так, відповідно до довідок сільської ради він не є суміжним користувачем земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , та зареєстрований за іншою адресою. Вказує, що власником житлового будинку та суміжної з позивачем земельної ділянки є ОСОБА_4 . Таким чином, відповідач не володіє та не користується цією земельною ділянкою, відтак не може виконувати ті зобов`язання, що визначені оскаржуваним судовим рішенням.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на законність та обґрунтованість судового рішення, натомість доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази суміжного межування земельної ділянки відповідача, а саме витяг з державного кадастру, схема виносу земель в натурі, рішення сільської ради, копія акту комісії з питань регулювання земельних відносин тощо. Натомість на підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач подав докази, які з невідомих причин не були долучені до заяви про перегляд заочного рішення.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи апеляційної скарги заперечили, пославшись на законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення.

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча ОСОБА_3 було належним чином завчасно вручено судове повідомлення. Зважаючи на зміст частини 1 статті 58 та частини 2 статті 64 ЦПК України відповідно до якої сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, який дійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, слід вважати, що представник відповідача теж повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи належне повідомлення апелянта про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку із неявкою учасників справи не вбачає.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом рішення відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне.

Як правильно встановив суд першої інстанції на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р. 20 вересня 2013 року,у власності позивача перебуває земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с. Лючі, присілок Центр, Косівського району площею 0,3292 га кадастровий номер :01:001:0386.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки вона межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 . На схемі виносу в натуру меж земельної ділянки, виготовленій ТОВ «Геоземкадсервіс», позначена частина земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0506 га, що самовільно захоплена суміжним землекористувачем ОСОБА_3 і саме з приводу цієї земельної ділянки між сторонами існує спір.

Відповідно до комісійного акту Яблунівської селищної ради ОТГ від 24 вересня 2020 року встановлено, що суміжним землекористувачем ОСОБА_3 захоплено частину земельної ділянки ОСОБА_1 загальною площею 0,0506 га та споруджено кам`яну огорожу, вигрібну яму, посаджені дерева і споруджена каплиця.

В силу приписів частини першої статті 106 та частини першої статті 96 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Власник земельної ділянки або землекористувач, згідно частини другої статті 152 ЗК України, може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому cтаттями 78, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно висновку №191 судової земельно-технічної експертизи експерта Західно-Українського експертно-консультативного центру Юзвенко Р.В. встановлено, що ОСОБА_3 дійсно на самовільно зайнятій частині земельної ділянки, яка становить 0,0506 га за адресою с. Люча, присілок Центр Косівського району Івано-Франківської області з площі 0,3292 га, кадастровий номер :01:001:0386 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , здійснив будівництво кам?яної огорожі, вигрібної ями, каплиці та посадив фруктові дерева в кількості 14 шт.

Наданий висновок, на переконання апеляційного суду, відповідає встановленим статтею 102 ЦПК України вимогам, відноситься до числа належних та допустимих доказів у справі.

При цьому визначені в експертному висновку розмір, розташування та конфігурація частини земельної ділянки, що накладається, відповідають іншим доказам, якими позивач обгрунтовував свої вимоги.

Отже, під час розгляду вказаної вище справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач дійсно самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача, на якій спорудив кам?яну огорожу, вигрібну яму, каплицю та посадив фруктові дерева.

Посилання представника апелянта на те, що його довіритель не є суміжним земелекористувачем, колегія відхиляє. Так довідки Яблунівської селищної ради №3/02.2-21 від 11 лютого 2022 року та № 62 від 10 лютого 2022 року, які видані після ухвалення судового рішення, вказаний факт не підтверджують, як і не спростовують встановлених обставин протиправного захоплення земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 .

Більше того на вказані докази представник відповідача не посилався в обґрунтовуння своїх заперечень проти вимог позивача під час подання заяви про перегляд заочного рішення, як це передбачено статтею 285 ЦПК України.

Звертає на себе увагу й те, що ОСОБА_3 , оспорюючи висновок суду про те, що він є користувачем сусідньої з ОСОБА_1 ділянки, не заперечував твердження про те, що зазначені позивачем споруди облаштовано ним.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 83 ЦПК України унормовано порядок подання доказів, згідно з яким сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У відповідності до частин 4, 5 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 83 ЦПК України).

З урахуванням надання ОСОБА_3 в суді першої інстанції професійної правничої допомоги, відповідно до вимог статей 83 та 367 ЦПК України, в апеляційного суду немає підстав для прийняття доказів, які надані ним на стадії апеляційного провадження. Вказані документи не були долучені при вирішенні справи районним судом на стадії подачі заяви про перегляд заочного рішення, як і не представлено поважних причин неможливості їх подання суду з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

А тому долучені до апеляційної скарги нові докази не можуть враховуватися при апеляційному перегляді справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду по суті спору, зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника щодо їх оцінки та містять посилання на факти, які були предметом дослідження суду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Богданця Юрія Миколайовича залишити без задоволення, а заочне рішення Косівського районного суду від 22 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук О.В. Пнівчук

Повний текст постанови виготовлено 02 травня 2022 року