РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степанової Н.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Посилаються на те, що квартира АДРЕСА_3 до 05 лютого 2014 року належала на праві власності ОСОБА_3 , його сину ОСОБА_5 , відповідачу ОСОБА_4 та її донці ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1995 року.

На підставі договору дарування від 05 лютого 2014 року власником 1/2 частини квартири, що належала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , стала ОСОБА_2 .

Інша 1/2 частина квартири належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1995 року та договору дарування від 08 вересня 2015 року.

Відповідальним співвласником квартири, на якого житлово-експлуатаційною організацією ведеться особовий рахунок по обліку платежів за послугу з утримання будинку, прибудинкової території та за житлово-комунальні послуги до лютого 2014 року був ОСОБА_3 , а з лютого 2014 року - ОСОБА_2 .

Вони сплачували за чотирьох зареєстрованих осіб платежі за утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги.

Відповідач та її донька ОСОБА_6 ухиляються від оплати платежів, що нараховуються житлово-експлуатаційною організацією за утримання будинку та прибудинкової території, послуги з централізованого опалення, газопостачання.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було стягнуто з кожної по 5500 гривень 80 копійок на користь ОСОБА_3 та по 1714 гривень 52 копійки на користь ОСОБА_2 , а також інфляційну складову від сплаченої суми у розмірі 45 гривень 16 копійок та 06 гривень 76 копійок.

Зазначене рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 не виконано через відсутність коштів та майна, оскільки вона за договором дарування від 08 вересня 2015 року подарувала належну їй 1/4 частину квартири ОСОБА_4

ОСОБА_4 як власник 1/2 частини квартири та споживач житлово-комунальних послуг, що не подала у встановленому рішенням Київської міської ради порядку заяву про звільнення від сплати комунальних послуг, зобов`язана оплачувати їх у встановлені законом строки.

Просять суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за утримання будинку за період з серпня 2015 року по липень 2016 року у розмірі 5500 гривень 80 копійок та 45 гривень 16 копійок інфляційної складової, що перейшло від попереднього власника ОСОБА_6 ;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість по оплаті за утримання будинку за період з серпня 2015 року по липень 2016 року у розмірі 2759 гривень 12 копійок, 1714 гривень 52 копійки боргу та 06 гривень 76 копійок інфляційної складової, що перейшло від попереднього власника ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

25 січня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з липня по листопад 2016 року у розмірі 4194 гривні 41 копійки, 1714 гривень 52 копійки боргу та 06 гривень 76 копійок інфляційної складової (т. 1, а.с. 57).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року відновлено провадження у справі.

18 липня 2017 року позивачі подали до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 3934 гривні 09 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по червень 2017 року, 1035 гривень 61 копійку невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 4244 гривні 37 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року, 1135 гривень 16 копійок невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір (т. 1, а.с. 80-81).

16 травня 2018 року позивачі подали до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 8940 гривень 18 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року, 2071 гривню 22 копійки невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 4244 гривні 37 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року, 2070 гривень 71 копійку невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір (т. 1, а.с. 116).

31 травня 2018 року позивачі подали до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 8940 гривень 18 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року, 2071 гривню 22 копійки невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 4244 гривні 37 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року, 2270 гривень 31 копійку невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір (т. 1, а.с. 155-156).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

03 лютого 2020 року позивачі подали до суду заяву про збільшення та зменшення позовних вимог, в якій просили суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 8940 гривень 18 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року, 5500 гривень 80 копійок невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 4244 гривні 37 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року, 1714 гривень 52 копійки невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір (т. 2, а.с. 33-35).

Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів підтримали заявлені вимоги з урахуванням заяви про збільшення та зменшення позовних вимог про просили їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву сторони відповідача, з якого вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову (т. 1, а.с. 159-167). Зазначено, що станом на 09 вересня 2015 року власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 (1/2 частина) та ОСОБА_4 (1/2 частина). ОСОБА_3 з 05 лютого 2014 року лише проживає у цій квартирі. Відповідач, укладаючи з ОСОБА_6 08 вересня 2015 року договір дарування 1/4 частини квартири не брала на себе обов`язок зі сплати боргів попереднього власника. За таких обставин, належним відповідачем є попередній власник нерухомого майна. Крім того, позивачами не надані докази оплати житлово-комунальних послуг за період з серпня 2015 року по лютий 2016 року. Відповідач з 1997 року не проживає у квартирі, що виключає можливість споживання нею житлово-комунальних послуг. Разом з тим, відповідач 17 лютого 2017 року сплатила 1/2 частину вартості утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 72 гривні 52 копійки. 10 серпня 2017 року остання сплатила 1/2 частину заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2327 гривень 26 копійок. 26 квітня 2018 року відповідачем також було сплачено 1/2 частину вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території за період з серпня 2017 року по квітень 2018 року.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 до 05 лютого 2014 року належала на праві власності ОСОБА_3 , його сину ОСОБА_5 , відповідачу ОСОБА_4 та її донці ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1995 року (т. 1, а.с. 11).

На підставі договору дарування від 05 лютого 2014 року власником 1/2 частини квартири, що належала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , стала ОСОБА_2 .

Інша 1/2 частина квартири належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1995 року та договору дарування від 08 вересня 2015 року (т. 1, а.с. 17-18).

Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 12-14).

З позову вбачається, що позивачі сплачували за чотирьох зареєстрованих осіб платежі за утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги. Відповідач та її донька ОСОБА_6 ухиляються від оплати платежів, що нараховуються житлово-експлуатаційною організацією за утримання будинку та прибудинкової території, послуги з централізованого опалення, газопостачання.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було стягнуто суми витрат за оплату комунальних платежів з кожної по 5500 гривень 80 копійок на користь ОСОБА_3 та по 1714 гривень 52 копійки на користь ОСОБА_2 , а також інфляційну складову від сплаченої суми у розмірі 45 гривень 16 копійок та 06 гривень 76 копійок (т. 1, а.с. 15-16).

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З заяви про збільшення та зменшення позовних вимог від 31 січня 2020 року вбачається, що позивачі просять суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 8940 гривень 18 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року, 5500 гривень 80 копійок невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 4244 гривні 37 копійок витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року, 1714 гривень 52 копійки невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 та судовий збір (т. 2, а.с. 33-35).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками (по 1/2 частини) квартири АДРЕСА_3 , а тому на підставі ст. 360 ЦК України зобов`язані брати участь у витратах за житлово-комунальні послуги.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надала суду розрахунок заборгованості (т. 2, а.с. 37).

Крім того, стороною позивачів надані копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (т. 1, а.с. 24-35, 59-65, 86-104, 123-135, 244-250).

Відповідач доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала. Доводи ОСОБА_4 ґрунтуються лише на її поясненнях. Відповідачем не наведено підстав для звільнення її, як власника 1/2 частини квартири, від сплати житлово-комунальних послуг.

Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає за можливе покласти його в основу рішення суду.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягають витрати по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4244 гривні 37 копійок.

ОСОБА_3 також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року в сумі 8940 гривень 18 копійок.

Разом з тим, ОСОБА_3 з 05 лютого 2014 року не є власником частини квартири АДРЕСА_3 , оскільки відповідно до договору дарування від 05 лютого 2014 року подарував свою частину ОСОБА_2 .

За таких обставин, відповідачем жодних прав позивача ОСОБА_3 не порушено.

Таким чином, у ОСОБА_3 відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача.

З огляду на наведене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача заборгованості з оплати витрат на утримання будинку, централізоване опалення та газопостачання за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року слід відмовити.

Крім того, позивачі просять стягнути на свою користь невиконаний обов`язок попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 .

Зазначена вимога заявлена до ОСОБА_4 .

Разом з тим, сплата цієї суми є відповідальністю попереднього співвласника квартири - ОСОБА_6 , а не відповідача - ОСОБА_4 .

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було стягнуто суми витрат за оплату комунальних платежів з кожної по 5500 гривень 80 копійок на користь ОСОБА_3 та по 1714 гривень 52 копійки на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, вимога позивачів про стягнення з відповідача невиконаного обов`язку попереднього співвласника квартири ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.

Керуючись статтями 15, 322, 360 ЦК України, статтями 156, 162, 179 ЖК України, ст. 61 Конституції України, Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, якою затвердженні Правила користування приміщеннями житлових будинків зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) витрати по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4244 гривні 37 копійок та 551 гривню 20 копійок судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Відмовити в задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2022 року.

Суддя: