Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1892/21
Номер провадження: 2/511/32/22
14 грудня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,
представника позивача- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: державний нотаріус Ворсуляк Ася Миколаївна Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Степанівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним,
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: Державний нотаріус Ворсуляк Ася Миколаївна Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Степанівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, в якій просила:
-визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був завірений представником Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 14.09.2020 року;
-надати право на спадкування за законом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкувати житловий будинок з господарчими спорудами (загальна площа (кв.м.): 97.80, житлова площа (кв.м.): 66.10, матеріали стін: камінь ракушняк), який знаходиться в АДРЕСА_1 , як спадкоємцю першою черги.
Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті, вона, як спадкоємець першої черги, у встановленому порядку, 17.05.2021 року, звернулась до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . При зверненні до нотаріуса вона дізналася про наявність заповіту, складеного її матір`ю на користь відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сторонньою особою. Вважає, що заповіт складений її матір`ю від 14.09.2020 року на ім`я ОСОБА_3 , складений особою, яка через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій. Оскільки з 2011 року страждала на гіпертонічну хворобу 2 степені, сердечну хворобу; з 2016 року страждала на гіпертонічну хворобу 3 степені; 20.05.2020 року стався інсульт, внаслідок гіпертонічної кризи, порушення мозкового кровообігу, високого тиску. Крім того, страждала ожирінням, через що вона не змозі була рухатися за межі дому. Також зазначає, що фактична наявність самого заповіту суперечить здоровому глузду щодо наміру позбавлення матері права користування дочкою житла. Позивач як спадкоємець першої черги вважає, що вказаний вище заповіт складений з порушенням норм діючого законодавства, а тому має бути визнаний судом недійсним.
Процесуальні дії по справі.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса копі спадкової справи № 67399602 від 24.03.2021 року, після смерті ОСОБА_4 , з Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області копію заповіту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.09.2020 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.1 а.с. 102-103)
07.10..2022 року до суду надійшла завірена належним чином копія заповіту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.09.2020 року.( т.1 а.с. 113)
07.10.2021 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі( т.1 а.с.116-120).
27.10.2021 року до суду від представника позивача - адвоката Долженчук Н.М., яка діяла на підставі договору № 39 про надання правової допомоги від 22.06.2021 року та ордеру серії ОД № 357751 від 30.08.2021 року, надійшла відповідь на відзив. (т.1 а.с.147-149)
02.11.2021 року до суду від представника позивача - адвоката Долженчук Н.М., надійшла заява про забезпечення позову ( т.1 а.с.176-177)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.1 а.с.191)
24.08.2022 року від представника позивача - адвоката Долженчук Н.М., надійшло клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи .( т.1 а.с.241)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.08.2022 рокув задоволенні клопотання представника позивача адвоката Долженчук Н.М. про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі відмовленою. ( т.1 а.с247-248)
20.09.2022 року від представника позивача - адвоката Долженчук Н.М., надійшло повторно клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи .( т.1 а.с.241)
Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 20.09.2022 року клопотання представника позивача -адвоката Долженчук Н.М. про залишення клопотання про повторне призначення посмертної судово-психіатричної експертизи без розгляду, задоволено.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що її батьки проживали в с. Розалівка Роздільнянського району, а вона проживає в Придністров`ї, до батьків приїжджала як могла, один два рази на місяць. Дійсно, її мати ОСОБА_4 починаючи з 2019 року дуже хворіла, мала погану пам`ять та плутану свідомість, іноді вона і її не могла впізнати. Їй відомо, що з кінця 2020 року, її батько ОСОБА_5 спілкувався з сусідом ОСОБА_3 . З дозволу батька, ОСОБА_3 користувався їхнім городом, оскільки, її батьки в силу свого віку не мали можливості займатися городом, і це їм було не потрібно, оскільки вона постійно привозила харчі та гроші. Пізніше її батько в усній розмові надав право користування і їхнім житловим будинком, однак ОСОБА_3 при живих батьках, цим будинком ніколи не користувався. Коли вона приїжджала до своїх батьків, то ніколи не бачила ОСОБА_6 в будинку її батьків. На її особисте прохання, батькам допомагала медсестра сімейної амбулаторії ОСОБА_7 , яка приносила їм ліки та робила уколи. Зазначила, що відповідач в своїх запереченнях зазначив, що він допомагав батькам, так як проживає по сусідству з ними, однак це не відповідає дійсності, оскільки останній має квартиру в Одесі і там постійно проживає. Вона не розуміє, чому саме її мати склала заповіт на особу яка не має ніяких родинних відношень. Тому вона впевнена, що ОСОБА_3 обманув її матір, щось їй пообіцяв, а вона будучі в хоробливому стані та сплутаній свідомості, не розуміючи своїх дій, склала на нього заповіт.
В подальшу в судове засідання позивач не з`являлась.
Представник позивача - адвокат Долженчук Н.М., в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що ОСОБА_8 , складаючи 14.09.2020 року заповіт на ім`я ОСОБА_3 , не в повній мірі могла розуміти свої дії, оскільки перед смертю перебувала в хворобливому стані, що повністю підтверджується медичною карткою ОСОБА_8 . Так, в 2018 році після смерті сина, вона перенесла інсульт, потім у 2019 році в неї стався другий інсульт, вона впала та зламала руку та щелепу, внаслідок чого стан їй здоров`я різко погіршився та вона злегла. В медичній картці є записи лікаря про те, що ОСОБА_4 з 2011 року страждала на гіпертонічну хворобу 2 степені, сердечну хворобу; з 2016 року страждала на гіпертонічну хворобу 3 степені; 20.05.2020 року стався інсульт, внаслідок гіпертонічної кризи, порушення мозкового кровообігу, високого тиску. Рекомендовано консультацію психіатра та невропатолога. Донька ОСОБА_1 проживає в Придністров`ї, постійно відвідувати батьків не мала можливості, а тому домовилася з медичної сестрою ОСОБА_9 , яка постійно приходила до ОСОБА_8 , відвідувала її та робила уколи. Крім того, ОСОБА_1 постійно матеріально забезпечувала своїх батьків. Вона, як представник ОСОБА_1 , вважає, що позивач, як донька своєї померлої матері ОСОБА_8 є спадкоємицею першої черги, і оскільки ОСОБА_8 дійсно перебувала у хворобливому стані і мала психічний розлад, склала заповіт на зовсім сторонню для неї особу, а тому, на її думку цей заповіт, має бути визнаний судом недійсним.
В подальшому, 08.11.2022 року представник позивача адвокат Долженчук Н.М., надала заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та не заперечувала проти їх задоволення, та проведення судового засідання без її участі та участі позивача ОСОБА_1 ( т.2 а.с.21-22).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( т.1. а.с.194, 218т.2 а.с.16,21 ), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав.
Від представника третьої особи - Степанівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області до суду надійшов лист, в якому з позовними вимогами ОСОБА_1 згодні в повному обсязі та просили справу розглянути за відсутності представника сільської ради.( т.2 а.с.15,20.)
Третя особа: державний нотаріус Ворсуляк Ася Миколаївна Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, про час та місце слухання по справі була сповіщена належним чином, однак в судове засідання не з`явилася.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.02.1959р. та свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 від 07.03.1980 року. ( т.1 а.с. 78,79)
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 13.05.2021 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрацівї актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на підставі актового запису №131.(т.1 а.с.17)
При житті ОСОБА_4 на праві власності належали:
-житловий будинок з господарчими спорудами, (загальна площа - 97.80кв.м, житлова площа - 66.10кв.м), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Рішення №43-06 від 28.11.2006 року про признання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами, та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №261370276 від 14.06.2021 року ( т.1 а.с.21-22).
За життя ОСОБА_4 , 10.08.2017 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №12, яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (т.1 а.с.158).
В подальшому ОСОБА_4 , 14.09.2020 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №10, яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (т.1 а.с.113).
Заповіт ОСОБА_4 від 14.09.2020 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №10, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 66523391 ( т.1 а.с. 161-162).
Після смерті матері, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, у встановленому порядку, 17.05.2021 року, звернулась до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . ( т.1 а.с.154)
При зверненні до нотаріуса позивач дізналася про наявність заповіту на користь відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сторонньою особою.
Позивач як спадкоємець першої черги вважає, що вказаний вище заповіт складений з порушенням норм діючого законодавства, а тому має бути визнаний судом недійсним. Так, як заповіт складений її матір`ю від 14.09.2020 року на ім`я ОСОБА_3 , складений особою, яка через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій.
З амбулаторної картки хворого Комунального некомерційного підприємства «Роздільнянський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Роздільнянської міської ради Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Яковлівка, встановлено, що ОСОБА_4 з 2011 року страждала на гіпертонічну хворобу 2 степені, сердечну хворобу; з 2016 року страждала на гіпертонічну хворобу 3 степені; 20.05.2020 року стався інсульт, внаслідок гіпертонічної кризи, порушення мозкового кровообігу, високого тиску. Рекомендовано консультацію психіатра та невропатолога, від якої муж відмовився. ( т.1 а.с.30-74)
Свідки, допитані за клопотанням позивача, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, повідомила, що вона працює медсестреою з 1999 року в Яковлівській сімейній амбулаторії. Багато років вона знала подружжя ОСОБА_11 , які мешкали в АДРЕСА_1 . Протягом останніх років, вона їх постійно навідувала, оскільки вони були людьми похилого віку, часто хворіли та проживали самостійно. Сина вони похоронили декілька років тому, а донька проживає зі своєю сім`єю в Придністров`ї, і не має можливості постійно проживати з батьками та доглядати за ними. Вона практично кожного дня заходила до стареньких, приносила якійсь ліки та ставила уколи, якщо на то була потреба. Також свідок повідомила, що після смерті сина, ОСОБА_8 перенесла інсульт, а в травні 2020 року стан її здоров`я зовсім погіршився. Також свідок повідомила, що ОСОБА_3 знає, оскільки той також проживає в с.Розалівка, але в будинку у ОСОБА_4 вона його ніколи не бачила та не зустрічала. ОСОБА_1 за весь час, що хворіла ОСОБА_4 , вона особисто бачила рази 3-4.
Свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів,суду пояснила, що проживає в с.Розалівка і знала своїх вже померлих сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вона часто, приблизно 2-3 рази на місяць, на прохання діда, коли йому необхідно було їхати за ліками та за продуктами до міста, залишалася в будинку біля ОСОБА_4 , оскільки та була хвора і з ліжка не вставала, але була при здоровому глузді та все розуміла. Дід побоювався залишати ОСОБА_13 одну, донька до них приїжджати часто не мала можливості, оскільки проживає в Придністров`ї. Також, зазначила, що відповідача ОСОБА_3 знає і він є її хресником, він проживає в м.Одеса, а в с.Розалівку приїжджає тільки на вихідні дні. Також їй відомо, що ОСОБА_3 іноді обробляв город ОСОБА_11 і встановив паркан на їх городі, оскільки ОСОБА_14 йому добровільно віддав частину свого городу.
Свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів,суду пояснила, що вона є племінницею померлої ОСОБА_4 .. Вона приїжджала до неї в серпні 2020 року, коли та хворіла та потім в листопаді 2020 року коли помер її чоловік. Зазначила, що ОСОБА_16 була при пам`яті та все розоміла. На поминальному обіді, вона бачила якогось молодого хлопця, потім з розмов сусідів, вона дізналася, що це ОСОБА_3 , однак раніше вона ніколи його не бачила в будинку своїх родичів.
Дані правовідносини регулюються наступним нормами права .
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. ( стаття 1234 ЦК України)
Згідно частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).
Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.
Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частин 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
За змістом ч.1, ч.2 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
Також, слід зазначити, що відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.
Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Частина четверта статті 207 ЦК України передбачає, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.
Як вбачається зі змісту оспорюваного заповіту від 14 вересня 2020року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_17 , зареєстрованого в реєстрі за №10, заповіт містить зазначення даних про особу заповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , «перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного так і морального». Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем, ОСОБА_4 , і власноручно підписаний нею в присутності секретаря виконавчого комітету Яковлівської сільської ради. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.( т.1 а.с.113)
Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Зокрема, це має місце при підтвердженні доказами наявності таких загальних підстав для визнання правочину недійсним як складення заповіту недієздатною особою або особою, яка в момент його складення не усвідомлювала й не могла усвідомлювати значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, складення заповіту під впливом насильства.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент складання заповіту (14 вересня 2020 року) ОСОБА_4 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними або вчинила цей правочин проти своєї справжньої волі під впливом насильства, тобто що волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем не доведено порушень вимог закону щодо посвідчення заповіту.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 вказаного Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
З урахуванням встановлених судом обставин та вказаних вимог закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання заповіту недійсним свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, форма і зміст заповіту відповідають вимогам закону, заповіт належним чином посвідчений, тому в задоволенні позову слід відмовити.
Крім того, згідно ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст.4,18,19,76-83, 89,95,141, 247,258, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: державний нотаріус Ворсуляк Ася Миколаївна Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Степанівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним, відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Роздільнянського районного суду від 09.11.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст виготовлений та підписаний судде. 15.12.2022 року.

Суддя С. І. Гринчак