БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» грудня 2022 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Степанюк А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування про визнання такими, що втратили право на користування житловим будинком,

в с т а н о в и в:

У листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати припиненим право ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , користування житловим будинком АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити вказаний житловий будинок, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначається, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 листопада 2007 року, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою зареєстрованого за номером № НОМЕР_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Серед осіб зареєстрованих у будинку значаться відповідачі у справі: ОСОБА_2 , 1988 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, та

ОСОБА_4 , 2006 року народження. Відповідачі у справі не є членами сім`ї позивача, спільне проживання з ними неможливе. Обставина, що стала підставою для набуття відповідачами права користування належним позивачу житловим будинком припинилася, а їх право на житло може бути задоволено шляхом проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності. З підстав визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивач звернувся до суду.

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву з виправленими недоліками щодо зазначення правильного прізвища відповідача ОСОБА_2 замість невірного ОСОБА_5 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня

2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позовні вимоги не визнала.

22 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Третя особа виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду неповідомлені.

Вислухавши позиції учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою від

03 листопада 2007 року, зареєстрованого у реєстрі № 2-2996 позивачу належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 1365 від 21 жовтня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 , 1981 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має наступний склад сім`ї: ОСОБА_2 , 1988 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_6 ,

2017 року народження, ОСОБА_7 , 2019 року народження, ОСОБА_8 , 2020 року народження, ОСОБА_4 , 2006 року народження(не зареєстрований).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 значиться матір`ю дітей.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пред`явлені до неї позовні вимоги визнала у повному обсязі. Визнання нею позову приймається судом у частині визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, так як це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та узгоджується з матеріалами справи. Позивач у справі є власником житлового будинку, відповідачі не є членами його сім`ї, при цьому їх реєстрація у належному позивачу на праві власності житловому приміщенні порушує права останнього щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном. Щодо малолітнього ОСОБА_4 , 2006 року народження, то останній не зареєстрований у спірному житловому приміщенні. Однак враховуючи, що місце проживання малолітнього визначено за місцем проживання одного з батьків, а місце проживання його матері ОСОБА_2 визначено у житловому будинку АДРЕСА_1 , то малолітнього слід також визнати таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (частина перша статті 401 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 406 ЦК України).

Системний аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником у будинку, ведуть з ним спільне господарство, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи як члена своєї сім`ї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року, справа № 537/2210/18, провадження № 61-19233св19.

У постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16- ц (провадження

№ 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року в справі № 523/12186/13-ц (провадження

№ 61-17372св18) Верховний Суд дійшов висновку, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 . Щодо вимоги про зобов`язання відповідачів звільнити житлове приміщення, то у її задоволенні слід відмовити з підстав недоведеності. При розгляді даної справи по суті судом не здобуто доказів, що відповідачі фактично проживають у вказаному житловому приміщенні.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин