Справа № 544/1365/22
№ пров. 2/544/325/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 грудня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 2007 року вона та її мати ОСОБА_2 , домовились з власником будинку ОСОБА_3 , про те, що вони тимчасово будуть проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якості квартиронаймачів. У 2007 році вони заселилися у вищевказаний житловий будинок де і почали проживати. У 2010 році ОСОБА_3 помер, спадщину після нього ніхто не прийняв. З часу смерті ОСОБА_3 , і до цього часу ніяких претензій та зауважень з приводу розпорядження позивачем житловим будинком з господарськими будівлями на її адресу не надходило. Незважаючи на постійне проживання більше десяти років у житловому будинку, відкрите й безперервне добросовісне володіти ним протягом десяти років, позивач не може оформити право власності на будинковолодіння. До цього часу право власності на майно ні за ким не зареєстроване, а також дане майно не перейшло у власність держави. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у даному будинку, добросовісно володіти та користуватись ним, підтримувати в належному стані. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованого за адресою: м. Пирятин Лубенського районуну Полтавської області.

У судове засідання представник позивача не з`явився до суду надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду надали письмові пояснення у яких зазначили, що ОСОБА_1 є їхньою сусідкою, проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2006-2007 року. До її заселення у нього, будинок та земельна ділянка знаходилися у занедбаному стані, огорожі не було, росли чагарники. Нею протягом тривалого часу було проведено ремонт у самому будинку та приведено у належний стан прибудинкову територію.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31).

ОСОБА_2 , у 2007 році домовилась з власником будинку ОСОБА_3 , племінником ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10), про те, що вона з сім`єю тимчасово будуть проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якості квартиронаймачів.

У 2010 році помер ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

ОСОБА_2 12 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (а.с. 11). На час смерті в цьому ж будинку з нею проживала донька ОСОБА_1 (а.с. 12-15).

Відповідно довідки Відділу містобудування та архітектури Пирятинської міської ради від 29.08.2022 житловий будинок. на який визнається право власності знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Наказом Відділу містобудування та архітектури Пирятинської міської ради № 10 від 27.09.2022 ОСОБА_1 відмовлено у присвоєнні адреси житловому будинку, що розташований у АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа, що пітверджує право власності на об`єкт нерухомого майна (а.с. 8).

Позивач з 2007 року постійно проживає у будинку по АДРЕСА_1 , добросовісно та безперервно володіє ним, відкрито користується, доглядає та утримує його, проводить у ньому ремонтні роботи, про що свідчать договір про користуванняя електричною енергією, акт звірки стану розрахунків за спожиту електричну енергію, довідка про відсутність заборгованості за розподіл природного газу (а.с. 33-35).

Відповідно довідки КП «Лубенське МБТІ»» 679 від 25.07.2022, станом на 29.12.2021 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у КП «Лубенське МБТІ» зареєстровано в книзі № 23 за реєстровим № 2677 за ОСОБА_7 в цілому згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону виданого державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори 03 грудня 2008 року за реєстровим № 4139 (а.с. 18).

Проте, згідно повідомлення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 5259 14.12.2022 із виїздом на місце було обстежено житловий будинок, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Він дійсно відповідає існуючій номерації, поряд справа будинок АДРЕСА_2 (наявний аншлаг; власник ОСОБА_8 ), поряд зліва будинок АДРЕСА_3 (наявний аншлаг). За інформацією громадянки ОСОБА_9 (проживає будинок АДРЕСА_3 ) встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_6 ( померла давно), після її смерті проживав її син (також помер), проте правовстановлюючі документи на цей будинок не виготовив. Тривалий час у ньому проживає ОСОБА_1 . Також Чернюк пояснила, що № 128 це номер її будинку, будинок ОСОБА_7 (померла) був по старій нумерації за № 126, а зараз № 148. У 1970-х роках дійсно було проведено впорядкування нумерації будинків по АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення щодо змін в адресному господарстві по вулиці Київська немає, проте ці адреси можна прослідкувати в побутових книгах власників будинків. З обстеження також встановлено, що на території домоволодіння АДРЕСА_4 розташовані дві будівлі, а саме: новий будинок та старий (непридатний для проживання, зовнішні стіни глиноочерет). За інформацією громадянки, яка проживає в новому будинку, дійсно старий будинок, колись мав № НОМЕР_1 та належав ОСОБА_7 . Враховуючи вище викладене, вказані будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 дійсно є одним і тим же будинком, проте не розташовані «один біля одного та розділені парканом» ( між ними знаходяться 10 житлових будинків), та відповідають наявній нумерації будинків по АДРЕСА_1 (а.с. 49 50).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексуУкраїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно статті 41 Конституції Україниправо приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України, речовими правамина чужемайно зокремає право володіння.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ч. 1 ст. 398 ЦК України).

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих таперехідних положеньЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то достроку, який даєправо нанабуття прававласності занабувальною давністю, зараховується лишестрок з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Відповідно до п. 14 вказаної Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно (саме право власності та інші речові права підлягають державній реєстрації) у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, оскільки воно виникає на підставі набувальної давності. Реєстрація визначає лише момент виникнення права власності, але не є підставою для його набуття. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації.

На підставі досліджених письмових доказів та пояснень свідків, суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 та протягом 10 років відкрито користується ним, а отже згідно ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно за набувальною давністю, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-13, 80, 206, 211, 258, 265, 273, 430 ЦПК України, ч. 1 ст. 344, ч. 1 ст. 395 та ч. 1 ст. 398 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок «А-1», сарай «Б», погрібник «Д», погріб під Д, убиральню «Е», огорожу № 1, водопровід № 2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у АДРЕСА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Пирятинським РВ ГУМВС України в Полтавській області 27.10.2008.

Відповідач: Пирятинська міська рада Полтавської області, адрес місця знаходження: м. Пирятин Лубенського району Полтавської області, вул. Соборна, 42, .

Суддя Ю.О. Ощинська