Ухвала

02 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 210/7149/21

провадження № 61-11299ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі судді Сіденко С. І., від 04 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П., Остапенко В. О., від 27 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Служби судової охорони про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Служби судової охорони, в якому просив суд:

1) визнати дії голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо затвердження 13 вересня 2021 року пункту 2.15 Правил пропуску осіб до приміщення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області незаконними та такими, що не відповідають Закону України «Про захист персональних даних» і частини другої статті 162 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

2) скасувати пункт 2.15 Правил пропуску осіб до приміщення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, затверджених головою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 13 вересня 2021 року;

3) визнати дії органу державної влади в особі Служби державної охорони щодо обмеження права на «доступ до суду» незаконними та такими, що суперечать частині другій статті162 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

4) стягнути з держави Україна моральну (немайнову) шкоду у розмірі 1 000 000 грн, завдану незаконним обмеженням права на доступ до приміщення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вчинення процесуальних дій.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року, залишеною без змін постановоюДніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, у відкритті провадження у цивільній справі відмовлено. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

08 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважає, що судами порушено статті 2, 4, 10, 19, 42, 48, 263, 367, 379 ЦПК України, статті 4, 10,11, 15-17, 19, 20, 170 ЦК України, статті 3, 8,9, 19, 21, 22, 55, 56, 124, 129 Конституції України, статті 2, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Вказує, що висновки судів попередніх інстанції суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 826/56/18, що призвело до постановлення судами попередніх інстанційнезаконних судових рішень, які обмежили його право на доступ до суду та ефективний засіб юридичного захисту порушеного права в національному суді, встановленим законом.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Безпосередньо в касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів дають підстави для висновку, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, тому на підставі частини другої статті 390 ЦПК України цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, що підтверджено, зокрема, висновками Верховного Суду у постановах від 03 червня 2021 року в справі № 2-1210/11, від 08 червня 2021 року в справі № 2-1207/2011.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Наведене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постановах від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що позивач оскаржує окремі положення Правил пропуску осіб до приміщення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, дії голови Дзержинського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо затвердження цих Правил, а також дії службових осіб Служби судової охорони, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

При цьому вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про вирішення публічно-правового спору, заявлені в одному провадженні із такими вимогами, а тому також підлягають розгляду адміністративним судом на підставі положень частини п`ятої статті 21 КАС України.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він позбавлений доступу до суду є помилковими, оскільки відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі суди роз`яснили позивачу до якої юрисдикції належить вирішення заявленого ним спору та, відповідно, він не позбавлений можливості звернутися із позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 210/7149/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 210/7149/21.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта