29.08.2022 Справа № 756/6865/22
Унікальний номер судової справи 756/6865/22
Номер провадження 2-з/756/167/22
У Х В А Л А

29 серпня 2022 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Банасько І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача авансовий платіж за Договором про наміри від 03.09.2021 у розмірі 1 000 000,00 доларів США, що на день звернення до суду становить 37 313 000,00 грн.

Разом із позовною заявою, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову. Просить суд накласти арешт на все належне ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майно до завершення розгляду даної справи в суді.

Вимоги заяви мотивовані тим, що наразі позивач обґрунтовано припускає, що під час розгляду даного позову відповідачем може бути відчужене належне йому майно на користь третіх осіб для того щоб була відсутня можливість виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. За обставин даної справи, необхідним є вжиття забезпечення заходів забезпечення позову для створення гарантій можливості виконання рішення суду. Позивач стверджує, що станом на день подачі даної заяви обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки сума стягнення з відповідача складає 37 313 000,00 грн існує реальна загроза утруднення виконання рішення суду або невиконання. Враховуючи ту обставину, що відповідач за майже рік часу не вчинив жодних дій щодо укладення Договорів купівлі-продажу земельних ділянок чи то повернення грошових коштів за Договором про наміри від 03.09.2021 позивач вважає, що лише забезпечення позову на даному етапі у формі накладення арешту на все майно відповідача до завершення розгляду справи є єдиним інструментом, який дозволить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та забезпечить уникнення нових порушень та законних інтересів позивача.

У порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

ОСОБА_1 звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне ОСОБА_2 майно вказує підставою для застосування такого заходу можливість відповідача відчужити майно на користь третіх осіб з метою невиконання рішення суду у разі його задоволення.

При цьому, перевіривши аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, судом встановлено, що позивачем не конкретизовано переліку майна (рухомого та нерухомого) щодо якого слід застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, не зазначено його ідентифікуючі ознаки та вартість, а також не надано станом на час звернення з заявою до суду актуальної інформації та доказів на підтвердження належності цього майна на праві власності відповідачу, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити співмірність заявленого заходу забезпечення позову із вимогами позову та забезпечити збалансованість інтересів сторін, оскільки сукупна вартість майна відповідача може перевищувати суму боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв`язку із викладеним вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, роз`яснивши позивачу, що він не позбавляється права повторно звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді, обґрунтувавши належними доказами вимоги про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150-151, 153, 260 - 261, 353 - 355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.М. Банасько