КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9573/22
Провадження № 2-п/947/62/22
УХВАЛА

14.12.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі №947/9573/22 за позовом

ОСОБА_2

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою у видачі копії наказу про звільнення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/9573/22 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою у видачі копії наказу про звільнення.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року було задоволено позов ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою у видачі копії наказу про звільнення. Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки видачі копії наказу про звільнення за період з 01 січня 2022 року по 12 жовтня 2022 року включно (день ухвалення рішення) у розмірі 57 528 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 00 коп. Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь державного бюджету України 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

09.11.2022 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі №947/9573/22.

В обґрунтування наданої заяви заявник посилається на те, що їй не було відомо про наявність у суді вищезазначеної справи, будь-якої кореспонденції вона також не отримувала, про наявність у суді вищевказаної справи вона дізналася випадково із офіційного сайту судової влади.

Заявник вказує, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, вона була змушена виїхати поза межі України та до теперішнього часу перебуває у Румунії, а її представник також був позбавлений можливості прибути у судове засідання у зв`язку з терміновим відрядженням до м. Києва.

Заявник зазначає, що докази на які вона посилається в обґрунтування своєї позиції знаходяться в її офісному приміщенні, який розташований у місті Одесі, окрім неї до офісного приміщення ні у кого наразі немає доступу.

Крім цього, на думку заявника, у суду на момент ухвалення заочного рішення не було одночасного існування усіх умов передбачених законодавством для ухвалення заочного рішення.

Також заявник вказує, що позивач - ОСОБА_2 працювала у неї - ФОП ОСОБА_1 на посаді менеджер (управитель) в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами.

В подальшому, як зазначає заявник, ОСОБА_2 звернулась до неї із заявою про її звільнення за власним бажанням, і 20.12.2021 року вона - ФОП ОСОБА_1 розглянула заяву позивача та прийняла рішення про звільнення останньої з займаної нею посади з 31 грудня 2021 року.

Так, відповідач вказує, що наказом № 9-к від 20.12.2021 року ОСОБА_2 було звільнено 31.12.2021 року із займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви ОСОБА_2 .

В подальшому, як стверджує заявник, вона повідомила ОСОБА_2 про задоволення її заяви про звільнення за угодою сторін та про необхідність з`явитися за місцем роботи, з метою належного дотримання процедури звільнення.

28.12.2021 року, як зазначає заявник, нею було проведено розрахунок суми компенсації відпустки, відповідно до якого, ОСОБА_2 було нараховано 4 339 гривень 18 копійок, у якості суми компенсації відпустки, а 29.12.2021 року вона - ФОП ОСОБА_1 провела усі відповідні розрахунки з позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 328 від 29.12.2021 року та випискою за рахунком ОСОБА_1 , наданою АТ «Райффайзен Банк».

Заявник вказує, що 31.12.2021 року позивач ОСОБА_2 з`явилась до свого колишнього робочого місця, де була ознайомлена та отримала копію наказу про звільнення, про що власноручно підписалася.

Враховуючи наведене, на думку заявника, вона діяла відповідно до вимог законодавства та жодним чином не порушувала законних прав та інтересів позивача, а матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів та підтвердження доводів позивача.

Крім цього, заявник зазначає, що у позовній заяві, причинами, які призвели до звернення із позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем вказано невидачу у день звільнення копії наказу про звільнення, що перешкоджало у реалізації гарантованого Конституцією України права на працю та позбавляло позивача можливого подальшого працевлаштування, що в свою чергу призводило до фінансових труднощів та непорозумінь в сім`ї.

Проте, відповідачу не зрозуміло, яким чином невидача копії наказу про звільнення впливає на подальше працевлаштування позивача та перешкоджає такому, трудова книжка із внесеним до неї записом про звільнення перебуває у розпорядженні позивача, копію якої було додано самим позивачем до позовної заяви.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідач зазначає про те, що позивачем не доведений факт не видачі їй копії наказу (розпорядження) про звільнення, тобто вини відповідача, яка в свою чергу спростовується доказами наданими відповідачем, а також те, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження тих обставин, що відсутність наказу (розпорядження) про звільнення перешкоджали її працевлаштуванню чи отриманню статусу безробітного.

За таких обставин, заявник вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідач вказує на пропущення позивачем строків позовної давності.

З урахуванням викладеного, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідною заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про перегляд заочного рішення було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Заявник - Фізична особа підприємець ОСОБА_1 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 14.12.2022 року не з`явилась, однак її представник 14.12.2022 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути заяву за його та заявника відсутності, заяву про перегляд заочного рішення суду підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити, заочне рішення скасувати.

Позивач - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 14.12.2022 року не з`явилась, однак 14.12.2022 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, заяву про перегляд заочного рішення суду просила залишити без задоволення, а заочне рішення Київського районного суду м. Одеси залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих двох умов у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, з урахуванням того, що підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч.1 ст. 288 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, що місцезнаходженням Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, суд зазначає, що Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 направлялися судові повістки за адресою місцезнаходження, однак були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Зазначене свідчить про те, що відповідач - що Фізична особа підприємець ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлялася належним чином за адресою місцезнаходження, однак судові повістки були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, суд приймає до уваги той факт, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, ОСОБА_1 була змушена виїхати поза межі України та до теперішнього часу перебуває у Румунії.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що докази, на які посилається заявник дійсно мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також те, що згідно практики Верховного Суду конституційне право на участь у судовому розгляді бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, і це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення, суд вважає за необхідне заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі №947/9573/22 задовольнити, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі №947/9573/22 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою у видачі копії наказу про звільненняскасувати і призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі №947/9573/22 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою у видачі копії наказу про звільнення задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі №947/9573/22 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою у видачі копії наказу про звільнення скасувати і призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 20 лютого 2023 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Київського районного суду м. Одеси (м. Одеса, вул. Варненська 3б, каб. 248).

Ухвала набирає законної сили в момент її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петренко В. С.