Єдиний унікальний номер 741/1355/21
Провадження № 2/741/174/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 29 листопада 2022 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.

та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У цьому житловому будинку зареєстрований відповідач, який фактично з 25 жовтня 2003 року не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, будинком не цікавиться та до будинку не з`являється. Вона (позивач) не чинить відповідачу перешкод в користуванні жилим приміщенням. У зв`язку із тим, що відповідач зареєстрований у належному їй житловому будинку, але фактично не проживає, у неї виникають проблеми зі оплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на відповідача.

Картавцева просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні, надав суду пояснення, суть яких зводиться до того, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить його матері ОСОБА_1 , але він (відповідач) вважає, що має право на частину у цьому будинку, оскільки будинок будувався його батьком. Він (відповідач) протягом останніх 19 років не проживає у вказаному будинку, своїх речей у ньому не має, після одруження став проживати в будинку дружини. Мати не виганяла його (відповідача) з будинку та не чинить перешкод у користуванні цим будинком, замки не змінювала. Він (відповідач) не бажає у добровільному порядку виписуватися з будинку, хоче, щоб мати йому сплатила кошти за частину в будинку.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності позивача за наявними у ній доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали суду показання, суть яких зводиться до того, що вони проживають по сусідству з ОСОБА_5 . ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 , у 2003 році після одруження став постійно проживати в будинку дружини. ОСОБА_8 за місцем реєстрації не проживає. ОСОБА_7 не виганяла сина ОСОБА_8 з будинку, не чинить йому перешкод у користуванні будинком, не міняла замки в будинку.

Вислухавши пояснення відповідача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 грудня 1999 року (а.с. 9).

З матеріалів справи (а.с. 10-13) вбачається, що у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 25 жовтня 2003 року, фактично проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується поясненнями відповідача, показаннями свідків та обставинами, викладеними у позовній заяві.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» встановлено, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобов`язання позивача не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням.

Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає у будинку АДРЕСА_1 більше шести місяців, а тому втратив право користуватися цим житловим приміщенням з дня вибуття.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 4).

Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП не встановлено, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв