06.09.2022 Справа № 756/4688/22
Справа № 756/4688/22
Провадження № 2/756/3863/22
06 вересня 2022 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Діденко Є.В.,
за участю секретаря Агажанової І.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Оболонський відділ ЦМУ ДМС м. Києва та Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
01 липня 2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 , в якому позивачка просить усунути перешкоду в користуванні її квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування зазначеним житлом.
Позов обґрунтований тим, що позивачка отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03.11.2017 року у порядку спадкування. У вказаній квартирі з 2012 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , з яким позивачка не знайома, обставини реєстрації його місця проживання у квартирі позивачці також не відомі. Крім того, ОСОБА_3 ніколи не проживав і не проживає у вказаній квартирі, там немає його речей, але доказів цього позивачка не може надати.
Ухвалою судді від 06.07.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 09.08.2022 р.
09.08.2022 р. розгляд справи відкладено на 06.09.2022 р.
30.08.2022 р. до суду надійшло клопотання від третьої особи про заміну неналежного відповідача.
Ухвалою суду від 06.09.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволення клопотання третьої особи про заміну неналежного відповідача.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позов з викладених у ньому підстав, зазначив, що позивачка є власником квартири, але доказів реєстрації її права власності він надати не може. Те, що відповідач зареєстрований у квартирі порушує право власності позивачки. Також пояснив, що організація, яка обслуговує будинок, не видає довідку на підтвердження відсутності проживання відповідача за вказаною адресою, а свідків цього також немає, тому не може надати докази того, що відповідач не проживає у квартирі і там немає його речей.
Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка направлялась йому за зареєстрованим місцем проживання і була повернена підприємством поштового зв`язку без вручення через відсутність адресата. Тому, на підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи згоду представника позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та за наявними матеріалами.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
З 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 .
Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 14.06.2022 р. адвокату Глібко В. повідомлено про відсутність компетенції у компанії для підтвердження або спростування факту відсутності особи за певною адресою.
Суд керується такими нормами права.
Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, кожному на рівні з недоторканістю права власності, гарантується право на житло, відповідно до якого ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з пунктом 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
В силу ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено, що орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі , зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оцінка доказів і мотиви суду.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд зазначає, що у цій справі позивачкою було надано докази, які дозволяють суду встановити лише дві обставини: 1) за позивачкою було визнано право власності на квартиру у судовому порядку; 2) відповідач зареєстрований у квартирі з 2012 року.
Надаючи оцінку встановленим обставинам і зібраним доказам, суд перш за все зазначає, що позивачка не надала суду доказів того, що її право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому законом порядку.
Крім того, стверджуючи, що відповідач не проживає у квартирі, позивачка не надала суду жодних доказів, які би це підтверджували. Суд не приймає до уваги посилання позивачки на неможливість надання доказів, оскільки відповідно до статей 81, 82 ЦПК України, це не звільняє її від обов`язку доказування тих обставин, на які вона посилається. Будь-яких клопотань про забезпечення доказів або їх витребування позивачка суду не заявляла, в судовому засіданні представник повідомив, що інші докази у нього відсутні, і отримати їх він не може.
Як наголошено у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 336/1773/17, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.
Суд приймає до уваги доводи позивачки, що ОСОБА_3 не є її родичем або членом сім`ї, а тому позивачка має право на усунення перешкод у користуванні квартирою, за умови порушення її прав і за наяності законних підстав. Водночас, місце проживання ОСОБА_3 у квартирі було зареєстровано колишнім власником - спадкодавцем, права і обов`язки якого успадкувала позивачка. Обставини реєстрації відповідача у квартирі позивачкою не з`ясовані. Тому, з метою встановлення наявності законних підстав для позбавлення ОСОБА_3 права користування квартирою, позивачці слід було надати суду докази, що відповідач дійсно не проживає у квартирі, але таких доказів суду не надано.
Суд не приймає до уваги посилання представника позивачки на постанову Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, оскільки у вказаній справі судом було встановлено, що відповідачка не проживала у житлі, що було фактичною підставою для визнання її такою, що втратила право користування, а у цій справі позивачкою не надано жодних доказів не проживання відповідача у квартирі.
Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», допускається зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою власника житла. З огляду на це, позивачкою не було доведено, що її право власності є порушеним, та що вона позбавлена можливості зняти з реєстрації відповідача у квартирі на підставі вказаного закону.
Таким чином, оскільки позивачкою взагалі не надано доказів на підтвердження позовних вимог, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд -
В задоволенні позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2022 року.

Суддя Є.В. Діденко