П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Київ

справа № 369/12596/19

провадження №22-ц/824/3173/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - державний реєстратор Клімкіна Наталія Іванівна

відповідач - КП «Реєстрація нерухомості»

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанси»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Круглієм Михайлом Юрійовичем,

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Дубас Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Клімкіної Наталії Іванівни, Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанси», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна про визнання договору відступлення прав недійсним та скасування рішення державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору відступлення прав недійсним та скасування рішення державного реєстратора.

Позов обґрунтовано тим, що 14 березня 2014 року між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та громадянином Китаю ОСОБА_1 був укладений договір № 008/2341Кс про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 451820 грн. для придбання нерухомості - двохкімнатної квартири, загальною площею 110,20 кв.м., розташовану в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Термін повернення кредиту 13 вересня 2014 року. Розмір річної процентної ставки за користування кредитом 3,0% річних.

Попередньо позивачем оплачена частина вартості квартири у розмірі 446304,36 грн.

У забезпечення зобов`язань позичальника за договором кредиту, 14 березня 2014 року між «КБ «Український фінансовий світ» та громадянином Китаю ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 008/2341/Кс/1. В якості предмету іпотеки передана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Національним банком України прийнято рішення щодо ліквідації ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», в подальшому з 15 серпня 2014 року почала свою роботу тимчасова адміністрація банку, а 13 листопада 2014 року безпосередньо розпочалась ліквідація банку.

18 квітня 2019 року позивач отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що право власності на належну йому квартиру, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 вересня 2018 року безпідставно зареєстроване на ОСОБА_2 . Підставою виникнення права власності на цю квартиру є договір відступлення прав за іпотечним договором від 16 серпня 2016 року, вимога про виконання порушеного зобов`язання, дублікат іпотечного договору від 2 червня 2016 року

Договір про відступлення прав за іпотечним договором є недійсним. В порушення ч.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку» на ОСОБА_2 , ні ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» не повідомили позивача про зміну іпотеко держателя.

Відступлення права вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту та, відповідно, договором іпотеки на користь фізичної особи суперечить положенням ст.ст.512 та 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Також зазначає про те, що позивач вимог про усунення порушень основного зобов`язання не отримував та жодним чином не був повідомлений щодо наміру іпотекодавця задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. На момент звернення стягнення на іпотечне майно оцінка предмета іпотеки не була виконана.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Круглій М.Ю. подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі; визнати договір відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 2272, виданий 26 серпня 2016 року, видавник Скульська Т.А. , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу між ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» та ОСОБА_2 , недійсним; скасувати рішення державного реєстратора Клімкіної Н.І., «Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), за індексним номером: 43102510 від 20 вересня 2018 року про реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 28008298, дата та час державної реєстрації - 20 вересня 2018 року, 11:42:18).

В апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції не встановлено. що ОСОБА_2 по суті було передано право нараховувати в майбутньому відсотки та штрафні санкції за кредитним договором в якості кредитодавця. На момент укладення оскаржуваних договорів відступлення ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не була банківською установою, в стані ліквідації не перебувала, відповідно ні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», ні ОСОБА_2 не є суб`єктами, на яких поширюється норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як і відносини між ними не регулюються даним нормативно-правовим актом. Судом першої інстанції не досліджувались питання щодо істотних порушень відповідачами Закону України «Про іпотеку» при зверненні стягнення на предмет іпотеки. Позивач вимог про усунення порушень основного зобов`язання не отримував та жодним чином не був повідомлений щодо наміру іпотекодавця задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване без змін.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Круглій М.Ю. двічі не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. 20 травня 2012 року та 27 червня 2022 року представник позивача адвокат круглій М.Ю. надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що в Україні оголошено військовий стан, строк воєнного стану продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року, у зв`язку з чим апелянт ОСОБА_1 перебуває за межами м.Києва та Київської області, а його представник адвокат Круглій М.Ю. перебуває у складі Добровольчому Українському Корпусі «Правий сектор», через що вони не зможуть прийняти участь у судовому засіданні (т.2 а.с.141-142, 163-164). Проте, колегія суддів, зважаючи на те, що представник відповідача в судове засідання не з`явився двічі, доказів неможливості явки в судове засідання позивача ОСОБА_1 не надали, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не заявляли. Доказів загрози життю ОСОБА_1 за місцем знаходження Київського апеляційного суду, та неможливості взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, стороною позивача не надано. Зважаючи на зазначені обставини, та враховуючи, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції (ч.2 ст.372 ЦПК України), суд вважав можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Крім того, в судове засідання не з`явилися державний реєстратор Клімкіна Н.І., представник КП «Реєстрація нерухомості», представник ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України (т.2 а.с.157-161).

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бєлоус Л.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» укладено договір відступлення прав вимоги від 18 серпня 2016 року, за умовами якого банк передав за плату новому кредитору (ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанси») права вимоги до боржника за кредитним договором від 14 березня 2014 року №008/2341 Кс.

Згідно з п.2.3 договору відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» зобов`язується сплатити первісному кредитору оплату за право вимоги.

За вказаним договором відступлення права вимоги кредитні правовідносини між банком і позивачем були припинені. Новим кредитором позивача з цього моменту стало ТОВ «ФК «Інвест Фінанси», при цьому за товариством було також зареєстровано і право іпотеко держателя ( відповідно до договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки).

19 серпня 2016 року між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» укладено договір відступлення прав за іпотечним договором № 008/2314КС/1, за умовами якого первісний іпотеко держатель відступає, а новий іпотеко держатель приймає всі права первісного іпотеко держателя за іпотечним договором, посвідченого 14 березня 2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 1482, що був укладений між первісним кредитором та фізичною особою - громадянином Китаю ОСОБА_1 .

В подальшому, між ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги від 26 серпня 2016 року, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за кредитним договором від 14 березня 2014 року № 008/2341Кс, укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 .

Згідно з п.2.3 договору про відступлення права вимоги новий кредитор сплатив первісному кредитору вартість відступленого права вимоги. У пункті 2.5 договору про відступлення права вимоги визначено, що із підписанням цього договору. сторони засвідчують, що первісний кредитор отримав від нового кредитора всю суму, яка вказана у п.2.3 цього договору.

26 серпня 2016 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором № 008/2314КС/1, посвідченим 14 березня 2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Семчук М.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1428.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 26 серпня 2016 року, укладений між ТОВ «ФК «Інвест фінанси» та гр. ОСОБА_2 , не є договором факторингу, адже він не містять ознак договорів факторингу чи договору фінансових послуг. Цей договір не містить умов, як б передбачали передання грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договорів не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за спірними правочинами не є відносинами у сфері факторингу. Правочин є купівлею - продажем прав вимоги та за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення яких регулюється ст.ст.512-519 ЦК України і суб`єктний склад на укладення яких не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, тому наявність у відповідача як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг факторингу, не вимагається.

Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що позивач не довів суду наявності свого, як заінтересованої особи, порушеного права щодо договору про відступлення права вимоги, оскільки оспорюваний правочин про відступлення прав за іпотечним договором є похідним від договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 26 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та гр.. ОСОБА_2 . Також судом не встановлено порушення прав позивача у зв`язку з рішенням реєстратора Клімкіної Н.І. , КП «Реєстрація нерухомості» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . за ОСОБА_2 .

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу. Сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор ( ч.1 ст.510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України) Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.3 ст.656 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату: 2) мета полягає у надання фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови.

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та само по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.

Суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Встановивши правову природу укладеного 26 серпня 2016 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» та ОСОБА_2 договору про відступлення права вимоги, за яким останній не набув право здійснювати фінансові операції відносно боржника ОСОБА_1 , а лише має право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором і за договором іпотеки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Крім того, слід зазначити, що сам договір відступлення права вимоги за договором іпотеки не може бути визнаний недійсним з підстави неможливості набуття відповідачем ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором, оскільки договір іпотеки слідує за основним зобов`язанням і відповідно кредитором за договором іпотеки може бути лише особа, яка є кредитором за основним договором.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що на момент укладення оскаржуваних договорів відступлення ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» не була банківською установою, не перебувала в стані ліквідації, відповідно ні ТОВ «ФК «Інвест Фінанси», ні ОСОБА_2 не є суб`єктами на яких поширюється норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення суду. Як установлено судом, відповідач ОСОБА_2 придбав у ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» право вимоги, яке було куплено останнім у неплатоспроможного банку, а саме у ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів. Так як предметом укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Фінанси» та ОСОБА_2 договору відступлення права вимоги за кредитним договором є вимога, яка належала неплатоспроможному банку, підстав вважати, що фізична особа не могла укладати договір купівлі-продажу права вимоги за договором іпотеки з ТОВ «ФК «Інвест Фінанси», немає. Таким чином, судом першої інстанції правильно враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16 березня 2021 року , у справі № 906/1174/18.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем ОСОБА_2 не дотримано порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме не направлено позивачу вимогу про усунення порушень, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи. Зокрема, серед документів, які подавалися державному реєстратору для проведення державної реєстрації звернення стягнення на предмет іпотеки міститься вимога ОСОБА_2 від 12 червня 2017 року, направлена позивачеві та отримана останнім особисто, про що зазначено у листі Укрпошти ( т.2 а.с.7-9).

Інші доводи висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до не згоди з висновками суду першої інстанції.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Круглієм Михайлом Юрійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 8 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус