Номер провадження: 22-ц/813/8673/22
Справа № 495/2595/22
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар ЗєйналоваА.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 жовтня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюбу у виконавчому комітеті Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №56. Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначив, що спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинено, а збереження шлюбу суперечить його інтересам.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 07 жовтня 2007 року у виконавчому комітеті Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 56.

07 червня 2022 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначила, що перебуває з ОСОБА_1 у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що самостійно утримує себе та неповнолітнього сина, відповідач ОСОБА_1 матеріальної допомоги не надає, фінансової участі в утриманні дитини не приймає. Оскільки для належного забезпечення дитини усім необхідним у неї не вистачає коштів через постійне зростання цін та збільшення потреб дитини, вона вимушена звернутись до суду.

З огляду на викладене та з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мають на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 07 жовтня 2007 року у виконавчому комітеті Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 56 розірвано.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 суми платежу за один місяць відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що можливість збереження сторонами сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи передбачений ст. 180 СК України обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також взявши до уваги матеріальне становище відповідача, вікову категорію дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його потреби, згоду відповідача за зустрічним позовом сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та наявність підстав для їх задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2022 року в частині стягнення аліментів змінити, ухваливши в цій частині наступне: стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині не враховано наявність у відповідача за зустрічним позовом ще двох дітей на утриманні. Апелянт зазначає, що повідомляв про вказані обставини свого представника, проте останній внаслідок недбалого виконання своїх професійних обов`язків не зазначив про це суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що сплата визначених судом аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його доходів на утримання однієї дитини ОСОБА_3 позбавить достатнього рівня життя інших двох його дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що в силу ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Адвокат Єфименко Н.В., яка діє від імені ОСОБА_1 , 13.12.2022р. надала до суду в електронній формі заяву про відкладення розгляду справи з тих підстав, що в Одеській області пошкоджено електромережі (у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України) і відбуваються незаплановані тривалі відключення світла, що унеможливлює участь сторін у режимі відеоконференції.

Надаючи правову оцінку вказаному клопотанню на предмет його відповідності нормам процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Наслідки неявки в судове засідання учасників справи врегульовані статтею 372 ЦПК України.

Згідно частини першої цієї статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З аналізу наведених процесуальних норм слідує, що визначальною обставиною, від якої залежить наявність підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням учасника справи, є поважність причин неявки, наведених заявником у такому клопотанні.

Як вбачається зі змісту заяви, поважність причин неявки в судове засідання, призначене на 14.12.2022р. о 10.15 год, адвокат Єфименко Н.В. обґрунтовує пошкодженням електромережі в Одеській області та, як наслідок, відсутністю у неї можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Апеляційний суд зазначає, що статтею 212 ЦПК України визначено право учасника справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду або поза приміщенням суду за допомогою власних технічних засобів.

Реалізація такого права передбачена шляхом подання учасником справи відповідної заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Питання про визначення участі особи в судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом у відповідній ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані його адвокат Єфименко Н.В. у встановлений законом строк з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не зверталися, а тому посилання на пошкодження електромережі в Одеській області, як на підставу неможливості участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, не може вважатися поважною причиною неявки в судове засідання.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про залишення клопотання адвоката Єфименко Н.В. про відкладення розгляду справи без задоволення та, як наслідок, можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не оскаржується, тому згідно ч.1 ст.367 ЦПК України предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є рішення суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне.

07 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 56. (а.с. 4)

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого 01.07.2008р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси.

Згідно довідки № 570 від 26 травня 2022 року, виданої Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, до складу сім`ї ОСОБА_2 входить її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 20)

Рішенням суду першої інстанції в частині, яка не оскаржується, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.(ч.1 ст.183 СК України)

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту доводів та вимог апеляційної скарги вбачається, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не заперечує ту обставину, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає разом з позивачем ОСОБА_2 . Також ОСОБА_1 не заперечує свого обов`язку брати участь в утриманні сина ОСОБА_3 .

Проте, апелянт не погоджується з заявленим позивачкою та визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів, які визначені у ј частці від усіх видів його доходів, вважаючи достатнім сплачувати аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд вважає вказану позицію відповідача за зустрічним позовом необґрунтованою та такою, що суперечить наведеним вище нормам матеріального права, оскільки частиною третьою ст.181 СК України передбачено лише дві форми стягнення аліментів за рішенням суду: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Наявне в частині другій ст.182 СК України визначення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину (50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) не дозволяє тлумачити його, як один з можливих способів стягнення, а покликане захистити інтереси дитини, забезпечивши достатній рівень її життя та гармонійний розвиток навіть у тому випадку, коли стягнута судовим рішенням сума аліментів буде меншою, ніж визначений законом мінімальний рівень.

При цьому, законодавцем передбачено, що спосіб стягнення аліментів за рішенням суду визначаєтьсявиключно за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у відсотковому відношенні від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку законом не передбачено, а позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, тому відсутні підстави для задоволення вимог апелянта в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , крім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьком ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується актовим записом №1187, складеним 26.09.2016р. Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; а також ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується актовим записом №2660, складеним 03.06.2020 р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Згідно ч.2,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд погоджується, що відомості про наявність у відповідача ОСОБА_1 інших дітей, крім ОСОБА_3 , не були предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки ані відповідачем, ані його адвокатом Каланжовим В. не було повідомлено суд про вказані обставини.

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з наведеного, а також з огляду на принцип забезпечення найкращих інтересів кожної дитини, апеляційний суд вважає за необхідне взяти до уваги надані апелянтом до суду апеляційної інстанції докази щодо наявності у нього інших дітей, оскільки визначення розміру аліментів без врахування вказаних обставин з підстав формального застосування процесуальних норм зумовить несправедливе погіршення рівня життя та умов розвитку таких дітей, що є недопустимим у розрізі наведених Конвенційних принципів.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності у відповідача, як платника аліментів, трьох дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та визначаючи розмір аліментів в частці від усіх доходів скаржника на утримання останнього ( ОСОБА_3 ), апеляційний суд приходить до висновку про доцільність визначення такої частки у розмірі 1/6, що відповідатиме принципу розумності, справедливості та забезпеченню найкращих інтересів усіх дітей скаржника.

Оскільки при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не володів інформацією про всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне з підстав, визначених ст. 376 ЦПК України, змінити рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2022 року, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з ј до 1/6 частини від усіх видів його доходів.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з ј до 1/6 частини від усіх видів його доходів.

В іншій частині рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2022 року щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без змін.

Це ж рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не переглядалося, як не оскаржене.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови лише у випадках, визначених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ Т.Г.Чорна