РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Володимир-Волинський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач по справі являється його батьком. На даний час він є повнолітнім, проте навчається у Володимир-Волинському ЦПО, за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій автотранспортних засобів категорії "С", на денній формі навчання. Зазначає, що він проживає в с.Зимне, Володимирського району, Волинської області зі своєю бабусею та фактично перебуває на її утриманні, а тому потребує фінансової допомоги на витрати, пов`язані із проїздом до навчального закладу, купівлею одягу, продуктів харчування, підручників тощо, при цьому його батько ОСОБА_2 матеріальної допомоги на його утримання у добровільному порядку не надає, хоча офіційно працевлаштований на ТОВ "Гербор-Холдинг", крім цього має інші підробітки, а тому має змогу допомагати йому матеріально. У зв`язку викладеним, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на період навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно,з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ним 23-річчя.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву в якій зазначив, що він 01.11.2022 року був звільнений з роботи, має велику кількість хронічних захворювань та не може утримувати повнолітню дитину. Просив врахувати його матеріальне становище, а саме те, що на теперішній час він залишився без роботи, у зв`язку із хворобою, на його утриманні перебуває хвора непрацездатна матір, а також брат, який є інвалідом ІІ групи, тому його матеріальний стан не дозволяє погодитись із вимогами позивача. В заяві також зазначив, що від виконання своїх обов`язків не ухилявся, коли був працевлаштований сплачував аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , що стверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.09.2020 року. На підставі вищевикладеного, просив у задоволенні позову відмовити та слухати справу у його відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції, актовий запис №100, батьками позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 30.09.2020 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 досягнув повноліття.

Згідно довідки, виданої Володимир-Волинським ЦПО від 23.09.2022 року №325, ОСОБА_1 дійсно навчається у Володимир-Волинському ЦПО, термін навчання з 01.09.2022 року по 31.12.2023 рік з професії «електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій автотранспортних засобів категорії "С",».

Як вбачається з наданої позивачем довідки про доходи ТзОВ "Гербор-Холдинг" №ГХ-00000145 від 07.10.2022 року за період з квітня по вересень 2022 року загальна сума доходу ОСОБА_2 становить 31236грн.

За Наказом № 955/вк від 01.11.2022 року Про звільнення з роботи, з 03.11.2022 року ОСОБА_2 звільнено з посади вантажника цеху № 1 ТзОВ "Гербор-Холдинг".

Як вбачається з акту дослідження стану здоров`я від 29.01.2020 року ОСОБА_2 має захворювання та йому встановлено діагноз - емоційно нестійкий розлад особистості.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи, що позивач, у зв`язку з навчанням не має можливості працювати та, відповідно, забезпечувати себе матеріально, суд приходить до висновку про те, що він потребує матеріальної допомоги.

В той же час, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є не тільки сам факт такого навчання і потреби у такій допомозі, а і наявність можливості у батьків таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в ході розгляду справи, повнолітня дитина, батьками якої є сторони по справі, продовжує навчання, між тим, позивачем виходячи з засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, не надано належних та допустимих доказів щодо наявної можливості у відповідача надати матеріальну допомогу відповідно до ст. 199 СК України, оскільки відповідач має захворювання, звільнений з роботи, на даний час не працює, має на утриманні хвору непрацездатну матір, а також брата, який є інвалідом ІІ групи.

Позивач залишив поза своєю увагою такий елемент предмету доказування у даній категорії справ як майновий стан відповідача. Ним не подано жодного доказу в підтвердження такого матеріального стану відповідача, який би дозволив йому сплачувати аліменти на його користь.

Справа протягом тривалого часу перебувала у провадженні суду, проте ані про долучення будь-яких доказів щодо розміру заробітку, наявності майна у відповідача, його витрат, ані про їх витребування від позивача не надходило, наслідком чого є висновок про недостатню обґрунтованість заявлених вимог.

У зв`язку з викладеним, сукупність досліджених та вивчених судом доказів не дає підстав для висновку про наявність у відповідача можливості надавати своєму синові матеріальну допомогу на період його навчання у Володимир-Волинському ЦПО.

Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 293-294 293, 315 ЦПК України, ст.ст.182, 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ