Справа № 758/9024/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної майну,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути матеріальну та моральну шкоду заподіяну внаслідок ушкодження автомобіля у розмірі 29070,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є громадський діячем та була громадським інспектором благоустрою у місті Києві, та на разі здійснює підтримання громадського порядку у місті Києві. Вважає, що через її таку громадську позицію 05 січня 2022 року було пошкоджено автомобіль (проколоте заднє праве колесо та наявна подряпина на двох правих дверцях та крилі на праві стороні автомобіля). Винним у пошкодженні автомобіля є відповідач. Для усунення пошкоджень автомобіля понесено матеріальну шкоду у розмірі 4070,00 грн, яку у відповідності до ст. ст. 1177, 1192 ЦК України просить стягнути з винної особи. Разом із тим, внаслідок пошкодження автомобіля позивачем понесено моральну шкоду, яка полягає у психологічному шоці, втрати душевного спокою, відчуття душевного болю, перебування у постійній душевній напрузі, отримала психічний та емоційний розлад стану здоров`я від душевних страждань. Таку моральну шкоду оцінено у грошовому еквіваленті у розмірі 25000,00 грн., які у відповідності до ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України просить задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить доводи про те, що жодної матеріальної шкоди не заподіював позивачу та жодного відношення до даної події не має. Аналогічні пояснення надав працівникам поліції. У зв`язку із відсутністю вини у діях відповідача, вважає що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, який містить наступні пояснення щодо заперечень відповідача. Наводить аргументи про те, що відповідача постійно викликають до органу поліції за зверненнями позивача, у зв`язку із чим у відповідача склались негативне відношення до позивача, що виразилось у вчиненні ним протиправних дій 05 січня 2022 року по відношенні до автомобіля позивача. Просить позов задовольнити.

13 жовтня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві. Простить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Суд установив, 05 січня 2022 року позивач звернулась до Подільського управління поліції Головного управління у місті Києві із заявою щодо пошкодження автомобіля марки «Mitsubishi Attrage», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: подряпина правої передньої двері, правої задньої двері, заднього правого крила, пробитого заднього правого колеса, яке мало місце за адресою - АДРЕСА_1 . Відповідна заява була розглянуто органом поліції та повідомлено заявника про те, що вчинене правопорушення не містить ознак кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак така заява розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян». Дані обставини підтверджено листом Подільського УП ГУНП у м.Києві від 25 січня 2021 року № 1485/128/53/05-2022.

Попри те, суд критично оцінює такий доказ позивача на підтвердження вини відповідача, адже він не містить жодних даних про вчинення правопорушення відносно майна позивача відповідачем, а відтак особа, вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Окрім цього, позивачем надано ряд листів відповідей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації та Департаменту промисловості та розвитку підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на звернень позивача щодо сезонної (несанкціонованої) торгів у місті Києві у невстановленому місці від 26 січня 2022 року та отримано відповідь 04 лютого 2022 року № 106-Ю-227/3-256, від 12 жовтня 2022 року та отримано відповідь 19 жовтня 2022 року № 106-106-Ю-42/2-1670, від 27 вересня 2022 року та отримано відповідь 07 жовтня 2022 року № 052-2865. Такі листи на переконання позивача свідчать про виникнення неприязних відносин між сторонами та саме громадська позиція позивача спровокувала у відповідача намір на вчинення протиправних дій щодо заподіяння шкоди її майну, що мало місце 05 січня 2022 року.

Суд прийшов до переконання про те, що подані листи-відповіді відповідних органів щодо здійснення несанкціонованої торгів у місті Києві не стосуються предмету доказування, не містяться жодних даних про особу відповідача та перебування таких обставин у причинному зв`язку із подією відносно пошкодження транспортного засобу позивача, не підтверджують вини відповідача у вчиненні правопорушення відносно майна позивача, яка сталось 05 січня 2022 року, а тому такі оцінюються судом критично та не беруться до уваги.

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження вини відповідача позивач не надала суду.

У зв`язку із пошкодженням автомобіля, яке мало місце 05 січня 2022 року, позивач зазнала втрат, що підтверджує рахунками на оплату від 11 січня 2022 року № 93 у розмірі 1713,00 грн, товар - погашення непокритої частини страхового відшкодування за ремонт автомобіля, дата закінчення ремонту 16 серпня 2022 року, оплачено 16 серпня 2022 року; від 15 серпня 2022 року № 3492, послуги: двері передні праві (розбирання/збирання), двері передні праві (фарбування частково), матеріали фарбувальні, а відтак загальна сума за надані послуги у сумі 2080,00 грн, сплачено 16 серпня 2022 року.

Наданий рахунок на оплату від 11 січня 2022 року № 93 стосується погашення непокритої частини страхового відшкодування, а відтак така сума повинна бути стягнута з винної особи у відповідності до ст. 1194 ЦК України (особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Рахунок на оплату за надані послуги від 15 серпня 2022 року № 3492 містить перелік наданих послуг, які різняться із переліченими у заяві до органу поліції від 05 січня 2022 року, що міститься у листі Подільського УП ГУНП у місті Києві.

Отже, надані документи не підтверджують отримання позивачем наданих послуг по ремонту автомобіля, внаслідок пошкодження такого, яке мало місце 05 січня 2022 року.

Суд прийшов до переконання про те, що наслідки у виді реальних збитків не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною протиправною поведінкою відповідача, вина якого не встановлена, а відтак відсутній склад цивільного правопорушення у діях відповідача, адже таке спростовано наявними у справі доказами.

У зв`язку із встановленими обставинами, суд прийшов до переконання про те, що у позовній вимозі про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити за недоведеністю.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки позовна вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідною вимогою від основної про відшкодування матеріальної шкоди у якій відмовлено, а відтак відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Будь-які інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що у позові про відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у відповідності о Закону України «про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 цього Закону (позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджено наявними у справі доказами). Таким чином, судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави у відповідності до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної майну - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 );

відповідач ОСОБА_4 (місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 12 грудня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець