Номер провадження: 22-ц/813/3801/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд заборонити ОСОБА_1 протягом шести місяців наближатись на відстань меншу ніж за 300 метрів до місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; наближатись на відстань меншу ніж 300 метрів до місця перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , де б вони не знаходились; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , якщо будь-хто з них разом за власним бажанням перебувають у невідомому місці, переслідувати їх; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що ОСОБА_1 здійснює відносно неї та їх спільної дитини домашнє насильство, тому вона вимушена звернутись до суду (а.с.1-6).

05 липня 2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволено частково. Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на шість місяців, яким: заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б вони не знаходились; заборонено ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб розшукувати, переслідувати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонено ОСОБА_1 контактувати, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб (а.с.39-40).

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2021 вирішено доповнити резолютивну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 у справі №523/10572/21 наступним текстом «в задоволенні решти вимог відмовити» (а.с. 97-98).

17 липня 2021 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року. Апелянт повідомляє, що оскаржуваним рішенням не задоволено вимогу щодо заборони ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу ніж 300 метрів до місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою їх фактичного проживання. Апелянт вважає, що судом не вказано підстав та мотивів чому було відмовлено в задоволенні саме цієї вимоги, а також не вирішено питання про дослідження доказів шляхом допиту свідків. Апелянт повідомляє, що подаючи клопотання про допит свідків, ОСОБА_3 було вказано, що зазначені свідки можуть підтвердити факт вчинення насилля ОСОБА_1 24.09.2020 року за місце проживання ОСОБА_3 та дитини, а тому апелянт зазначає, що ці обставини можуть суттєво вплинути на розгляд справи. Тому, апелянт просить частково скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 року в частині відмови у забороні ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу за 300 метрів до фактичного місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі та змінити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 року в мотивувальній частині, надавши правову оцінку фактичним обставинами, які встановити після допиту свідків, іншу частину рішення залишити без змін (а.с.77-83).

19 липня 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси отримано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року. Апелянт вважає, що рішення було винесено з порушенням принципу змагальності сторін, адже ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд заяви, а тому позбавлений права надати свої пояснення та заперечення. На думку апелянта, в мотивувальній частині рішення судом першої інстанції не обґрунтовано позицію щодо того, які докази заявника було покладено в основу прийнятого рішення, також апелянт зазначає, що не зрозумілим є зв`язок між акцентуванням уваги суду першої інстанції на захворюванні малолітнього ОСОБА_5 та задоволенням заяви про видачу обмежувального припису. Апелянт повідомляє, що ОСОБА_3 ввела суд в оману щодо погроз з боку ОСОБА_1 та спроби викрасти дитину, проте, як зазначає апелянт, не надала жодних доказів вчинення вказаних дій ОСОБА_1 . Апелянт звертає увагу на те, що обов`язковою умовою видачі обмежувального припису є ризик вчинення насильства стосовно заявника, проте, як стверджує апелянт, ОСОБА_3 не надано доказів можливого вчинення таких дій у майбутньому ОСОБА_1 . Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису (а.с.47-57).

30.11.2021 представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 направив пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Представник заявника зазначив, що постановою Одеського апеляційного суду в справі № 523/1549/21 від 18.05.2021 постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 було змінено. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності за вчинення домашнього насильства не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень. Представник заявника зазначав, що свідки можуть підтвердити факт вчинення насильства ОСОБА_1 (а.с. 127-129).

30.11.2021 представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав клопотання про виклик свідків (а.с. 130-132). Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Апеляційний суд зауважує, що представник заявника мав можливість подати клопотання про долучення до матеріалів справи пояснень свідків, яких просив викликати до суду. Вказані пояснення могли бути оцінені судом в якості письмових доказів, так само на підставі таких пояснень суд мав би можливість оцінити доцільність виклику свідків в судове засідання, в тому числі на стадії апеляційного розгляду справи. Однак представник заявника не скористався такою можливістю. Тому, в контексті встановлених обставин справи, категорії спору, доводів апеляційної скарги заявника, підстав для задоволення клопотання та допиту свідків в суді апеляційної інстанції не встановлено. На підставі вказаного апеляційний суд відхилив клопотання про допит свідків.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджених до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про час, дату, місце та порядок судового розгляду повідомлені належним чином. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.12.2022 вирішено судове засідання 22.12.2022 провести в режимі відеоконференції. Однак, судове засідання в режимі відеоконференції 22.12.2022 не відбулося з технічних причин.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а матеріали цивільної справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті, апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності учасників провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених законодавством, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 03.03.2021 у справі № 523/1549/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.З мотивувальної частини постанови від 03.03.2021 вбачається, що 24.09.2020, ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_3 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП. Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 постанову суду від 03.03.2021 змінено, зазначено в мотивувальній частині рішення, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Так, суд першої інстанції вирішив частково задовольнити заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , встановивши 100 метрів, як відстань, на яку заборонено останньому наближатись до заявниці з дитиною.

Щодо процесуальних порушень

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

За ч. 11 цієї статті відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В своїй апеляційній скарзі заявник посилається на те, що суд першої інстанції не повідомив належним чином його про час, дату та місце розгляду заяви про видачу обмежувального припису. Апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апелянта, оскільки матеріали цивільної справи не містять будь-яких підтверджень того, що заінтересована особа ОСОБА_1 викликався в судове засідання. Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наведених вище мотивів.

Фактичні обставини справи

За обставинами даної справи, 14.09.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб (а.с. 7). Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Крім того в матеріалах справи міститься висновок інспектора ЮП СП Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області від 30.11.2018, яким були розглянуті матеріали, зареєстровані до ЖЄО № 16178 від 01.11.2018, № 16238 від 02.11.2018, № 16243 від 02.11.2018, № 16247 від 02.11.2018, № 16279 від 03.11.2018, № 16308 від 03.11.2018, № 16276 від 03.11.2018 за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказані матеріали були списані в зв`язку з відкликанням заявниками поданих заяв та відділок поліції направив повідомлення службі у справах дітей Одеської міської ради та Одеському міському центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с. 10-11).

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 23.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

13.11.2020 в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань була зареєстрована заява ОСОБА_3 щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, а саме: систематичне вчинення фізичного та психологічного насилля щодо його колишньої дружини ОСОБА_3 (а.с. 14). Постановою слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 01.12.2020 кримінальне провадження за вказаною заявою було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 64-65).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 у справі № 523/1549/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні пр а0вопорушення, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 15). Як зазначено в постанові від 03.03.2021, ОСОБА_1 24.09.2020 вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_3 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 509408 від 24.09.2020, довідкою про результати проведення перевірки інформації, викладених в матеріалах ЖЄО №489 від 05.01.2021, рапорту, постанови про закриття кримінального провадження від 01.12.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом від 24.09.2020.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павел О.Ю. задоволено частково, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 змінено в частині зазначення дати протоколу щодо ОСОБА_1 . В іншій частині, в тому числі щодо встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, постанова від 03.03.2021 залишена без змін (а.с.16-19).

Також, в матеріалах справи міститься медична документація щодо стану здоров`я спільного сина учасників справи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, відповідно до листа т.в.о. директора «Дитячої міської поліклініки № 1» ОМР Мочарської І.Л. від 15.10.2020, дитина має проблеми з приводу затримки розвитку тазостегнових суглобів, влітку 2019 року хлопчик знаходився на стаціонарному лікуванні, з листопада 2019 року постійно спостерігається дитячим неврологом, у дитини діагностовано невротичний синдром з затримкою мовного розвитку, у 2020 році дитина була двічі оглянута неврологом у зв`язку з погіршенням стану, наразі дитина обстежується кардіоревматологом (а.с. 24).

Відповідно до рекомендацій педіатра ОСОБА_10 від 01.12.2020, дитина потребує консультації психолога, психіатра, логопеда, офтальмолога, ендокринолога, домашній щадний режим з обмеженням емоційних навантажень та виключенням стресових ситуацій, суворе дотримання режиму дня та харчування, прогулянки на свіжому повітрі з матір`ю, тому що дитина емоційно прив`язана до матері, продовження курсу медикаментозної терапії (а.с. 22).

Згідно з оглядом сімейного лікаря ОСОБА_10 від 18.02.2021, стан здоров`я дитини погіршився, він мало доступний контакту, не реагує на звернення, має особливості в поведінці, потребує консультацій психіатра, генетика, рекомендований домашній догляд матері за дитиною. Відповідно до запису у медичній карті дитини, лікарем неврологом 18.02.2021 року зазначено, що дитина для контакту мало доступна, рекомендації не виконує, звернення та мову не розуміє, на ім`я не відгукується, іграшками грається, кидає їх. Рекомендовано консультація психіатра, курс лікування, рекомендовано домашній догляд матері за дитиною.

Оцінка апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подан а особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно зі ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

За ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено : 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника;

За ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Отже, враховуючи вище наведене в сукупності, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановилися неприязні стосунки, що підтверджується неодноразовими зверненнями до правоохоронних органів, постановою про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також доводами заявника та заінтересованої особи, наданими впродовж розгляду справи. При цьому, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 у справі № 523/1549/21 була встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 15). Вказана постанова була змінена в частині дати протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності постановою апеляційного суду від 18.05.2021, а 11.06.2021 ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Вказані обставини в сукупності свідчать про наявність обґрунтованих підстав допускати існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. При цьому, враховуючи наявну в матеріалах справи медичну документацію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосунки, які склалися між заявником та заінтересованою особою, можуть мати негативний вплив на розвиток дитини, що, також, є підставою для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки апелянт ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, апеляційний суд прийняв до уваги докази, надані апелянтом разом з апеляційною скаргою та надав їм відповідну правову оцінку в контексті обставин даної справи.

Враховуючи наведене, оскільки наявні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, однак суд першої інстанції не повідомив належним чином заінтересовану особу про розгляд справи, апеляційний суд скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення по суті спору.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, фактичним місцем проживання ОСОБА_3 та спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є адреса: АДРЕСА_3 . Ця адреса як фактичне місце проживання зазначена в заяві про видачу обмежувального припису, в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 про розірвання шлюбу, висновку про списання матеріалів від 30.11.2018, заяві до відділку поліції від 24.09.2020, листах від 15.10.2020 та 07.12.2020 (а.с. 1,9, 10-11,12, 24, 25).

В оскаржуваному рішенні, так само як і в додатковому рішенні, суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису про заборону ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою . АДРЕСА_3 .

Отже, оскільки матеріалами справи встановлено, що фактичне місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є АДРЕСА_3 та оскільки наявні підстави для видачі обмежувального припису, апеляційний суд задовольняє частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та задовольняє заяву в цій частині.

Щодо інших доводів учасників провадження. Апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) строком на шість місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця перебування ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б вони не знаходились;

- заборонити ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб розшукувати, переслідувати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 контактувати, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_1 наближатися на підставі меншу ніж 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою їх фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст цієї постанови складений 26 грудня 2022 року

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк