Справа № 157/1400/22
Провадження №2/157/372/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

з участю: секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мариніна Марина Олександрівна, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2022 ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мариніна М.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 28.11.2021 між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 позику в сумі 3000 доларів США, яку зобов`язався сплачувати щомісячно по 300 доларів США з січня 2022 року. У повному обсязі позику відповідач зобов`язався повернути у вересні 2022 року. У разі несвоєчасної виплати з жовтня 2022 року буде нараховуватися штраф у розмірі 100 доларів США в місяць додаткового до того часу, поки борг не буде виплачено повністю. На підтвердження факту укладення договору позики та отримання грошових коштів відповідачем власноручно була складана розписка від 28.11.2021. Оскільки відповідач до цього часу позику не повернув, сума боргу, яка підлягає стягненню, становить 113 336 грн., що еквівалентно 3100 доларам США, в тому числі 109 680 грн. основної суми боргу, що еквівалентно 3000 доларам США, та 3656 грн., що еквівалентно 100 доларам США.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача в свою користь борг за договором позики від 28.11.2021 на загальну суму 113 336 грн., з яких 109 680 грн. основної суми боргу, що еквівалентно 3000 доларам США згідно з офіційним курсом НБУ на 04.11.2022, та 3 656 грн процентів, що еквівалентно 100 доларам США згідно з офіційним курсом НБУ на 04.11.2022, а також судові витрати.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник адвоката Мариніна М.О. при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 28 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачу кошти в сумі 3000 доларів США, а останній зобов`язався повернути їх у вересні 2022 року. Наведені обставини підтверджуються наданою позивачкою борговою розпискою ОСОБА_3 від 28 листопада 2021 року, справжність якої ніким не оспорюється (а.с. 24).

Крім цього, у вказаній розписці передбачено, що у разі несвоєчасної виплати з жовтня 2022 року, буде нараховуватись штраф у розмірі 100 доларів США в місяць додатково, до того часу, коли борг не буде виплачено повністю.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, суму боргу станом на 30 вересня 2022 року не повернув. Зазначене підтверджується наявною в позивачки борговою розпискою ОСОБА_3 , яка у випадку повного виконання останнім зобов`язання за договором мала бути повернута позичальнику. Наведені обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються, тому вважаються доведеними.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.05.2021 у справі 149/1499/18 вказала, що приписи статей 536 і 1048 ЦК України визначають, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу. Передбачене у статті 1048 ЦК України право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою слід розуміти з урахуванням приписів статті 6, частини першої статті 627 ЦК України як право сторін на визначення саме розміру процентів і порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій сумі безвідносно до суми боргу).

Оскільки правовідносини сторін за договором позики засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, сторони договору позики на підставі статті 627 ЦК України мають право визначити плату за користування коштами у твердій грошовій сумі. Такі дії учасників договірних правовідносин відповідають принципу свободи договору. Сторони не можуть бути обмежені у виконанні взятих на себе зобов`язань лише з підстав визначення у договорі плати за користування коштами у твердій грошовій сумі.

Будь-яку визначену сторонами тверду суму оплати за користування позикою завжди можна математичним способом перетворити у проценти відносно суми боргу.

Якщо сторони встановили плату за користування позикою у процентному відношенні до суми позики, то це дозволяє обчислити розмір такої плати у твердій сумі на час, коли цю плату слід внести. Якщо ж сторони встановили таку плату у твердій сумі на час, коли її слід внести, то це дозволяє зробити зворотний розрахунок і визначити розмір плати за користування позикою у процентному відношенні до суми позики. Отже, способи визначення такої плати у твердій сумі та у процентному відношенні є еквівалентними (взаємозамінними). Тому визначення плати за користування позикою у твердій сумі є правомірним.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги зміст розписки написаної відповідачем, де, крім іншого, передбачено, що у разі несвоєчасної виплати з жовтня 2022 року буде нараховуватись штраф у розмірі 100 доларів США в місяць додатково до того часу, коли борг не буде виплачено повністю, враховуючи, що відповідач зобов`язувався повернути борг до 30 вересня 2022 року, а позивачка звернулася до суду з цим позовом 04 листопада 2022 року, з відповідача в користь позивачки, крім основної суми боргу, підлягає стягненню штраф в розмірі 100 доларів США.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка повністю довела перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Станом на час звернення до суду 04.11.2022, згідно з офіційним курсом Національного банку України 1 долар США дорівнював 36,56 грн.

Таким чином, розмір заборгованості за договором позики, який підлягає стягненню з відповідача в корить позивачки, буде становити 109680 грн основної суми (3000 дол. США * 36,56 грн) та 3656 грн процентів (100 дол. США * 36,56 грн).

Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору (а.с. 10).

Щодо розподілу понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, то суд, з метою надання можливості подати нею докази на підтвердження таких витрат, вважає за необхідне питання розподілу понесених ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити після надходження відповідних доказів у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 527, 530, 536, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мариніна Марина Олександрівна, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28 листопада 2021 року в сумі 113336 (сто тринадцять тисяч триста тридцять шість) гривень, з яких: 109680 (сто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень основної суми боргу; 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень процентів.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1134 (одну тисячу сто тридцять чотири) гривні сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Призначити дату судового засідання для вирішення питання про судові витрати 27 грудня 2022 року о 12.00 годині, надавши строк для подання позивачці доказів щодо розміру понесених нею судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення.

Головуючий: В. М. Тімонова