Провадження № 2/205/1623/22
10 червня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 30 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 5, 9, 10 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 08 квітня 2022 року було виконано вимоги ухвали та усунуто недоліки.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду і відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2022 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 року було вирішено питання про розгляд справи у заочному порядку.
Позивач у своєму позові посилався на те, що за час перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ними було придбано спірний будинок, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 . Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було розірвано 11 вересня 1998 року, про що Ленінським ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ було зроблено актовий запис № 601. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка є частиною у спільному сумісному майні подружжя. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 13 травня 2021 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері зв`язку з тим, що неможливо виділити склад спадкового майна. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідач територіальна громада в особі Дніпровської міської ради свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена в порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України, про причини не направлення свого представника судові не повідомила, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 вересня 1970 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (а.с. 37), від якого у них народився син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).
На підставі договору купівлі-продажу від 23 січня 1978 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-512, ОСОБА_3 належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9-10), право власності на який у встановленому законом порядку 31 січня 1978 року зареєстровано в МБТІ в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 44 (а.с. 10 оберт).
Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було розірвано, про що 11 вересня 1998 року Ленніським ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ складено актовий запис № 601 (а.с. 36).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с. 8).
16 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44 оберт).
Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із неможливістю визначити склад спадкового майна (а.с. 50).
Як зазначає позивач у позовній заяві, право власності на спірний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано за ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Позивач стверджує, що власник спірного житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому позивач не вказує, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , доказів смерті ОСОБА_3 судові не надав, з клопотанням про витребування доказів для встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 до суду не звертався.
Також позивачем жодним чином не обґрунтовано, у чому полягає порушення його права на отримання спадщини саме відповідачем територіальною громадою в особі Дніпровської міської ради, оскільки за умови наявності іншого спадкоємця саме ця особа має бути відповідачем по цій справі, а не Дніпровська міська рада. Під час судового розгляду справи стороною позивача заява про заміну неналежного відповідача до суду не подавалася, а самостійно в силу ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.
З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачеві у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судовий збір у розмірі 1 453 грн. 50 коп., який ним було сплачено при поданні позову до суду, підлягає віднесенню за його рахунок.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд
Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя