Справа № 303/9996/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Собослоя Г. Г.

з участю секретаря Зубашкова М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року, ухвалене суддею Куцкір Ю. Ю., по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги мотивували тим, що 10 липня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKH0GA00000145 на суму 51 682, 56 доларів США терміном до 05 вересня 2022 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № MKH0GA00000145 між АТ КБ «Приватбанк» та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки.

Своїх зобов`язань щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитними грошима позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого банк вимушений був звернутися до суду із позовом про стягнення боргу. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MKH0GA00000145 від 10.07.2006 року в розмірі 29 174, 83 доларів США, що становить 405 238, 39 грн.

14 квітня 2016 року укладено додаткову угоду до кредитного договору № MKH0GA00000145 від 10.07.2006 року, змінено валюту кредитування на гривню, у зв`язку з чим заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на дату укладення додаткової угоди становить 932 188, 91 грн.

Оскільки зобов`язання належним чином не виконане, а рішення суду не свідчить про припинення договірних відносин, позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору № MKH0GA00000145 від 10.07.2006 року за період після укладення додаткової угоди, а саме з 15.04.2016 року по 23.10.2021 року в розмірі 343 258, 68 грн., яка складається з інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 266 329, 78 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 76 928, 90 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог (а.с.107-109).

На це рішення АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Апелянт не погоджується з висновками місцевого суду про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Банк об`єктивно та законно звернувся до суду про солідарне стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, при цьому договори поруки не є припиненими чи розірваними. У зв`язку з цим апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позов задовольнити (а.с.112-114).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник АТ КБ «Приватбанк» Гриниха Т. Ю. апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Пархоменко М. В. проти апеляційної скарги заперечив та просив її відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року про стягнення боргу в розмірі 29 174, 83 доларів США (гривневий еквівалент 405 238, 39 грн.) не виконане або виконане частково. Місцевий суд також зазначив, що стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» визначено судом у іноземній валюті, а тому ч. 2 ст. 625 ЦК України до застосування до цих правовідносин не підлягає. Крім того, зобов`язання по виконанню рішення суду виникло тільки у позичальника ОСОБА_1 , оскільки саме з неї стягнуто суму боргу, а отже вимога до поручителів у даному випадку є безпідставна. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновків, що позов є необґрунтований та недоведений.

Таке правове обґрунтування місцевого суду є помилковим, зроблене без належного з`ясування усіх обставин справи, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині вказаного правового обґрунтування (п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 609/67/18 у постанові від 13.03.2019 р. (касаційне провадження № 61-43444св18) дійшов висновку що заміна первинного зобов`язання новим між тими самими сторонами (новація) повинна містити у новому договорі вказівку на первинне і нове зобов`язання та наміри сторін вчинити новацію.

Так, Верховний Суд вважає що аналіз ст. 604 ЦК України дозволяє стверджувати, що новація це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); заміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Отже, важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим.

З матеріалів справи слідує, що 10 липня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKH0GA00000145 на суму 51 682, 56 доларів США терміном до 05 вересня 2022 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № MKH0GA00000145 між АТ КБ «Приватбанк» та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки.

Своїх зобов`язань щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитними грошима позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого банк звернувся до суду із позовом про стягнення боргу.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MKH0GA00000145 від 10.07.2006 року в розмірі 29 174, 83 доларів США, що становить 405 238, 39 грн.

14 квітня 2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № MKH0GA00000145 від 10.07.2006 року, змінено валюту кредитування на гривню, у зв`язку з чим заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на дату укладення додаткової угоди визначено в розмірі 932 188, 91 грн.

Окрім зміни валюти кредитування та визначення суми боргу в гривнях, сторони домовилися, які саме платежі зменшуються та які платежі анулюються у зв`язку з прощенням боргу для позичальника.

Сторони також домовилися, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відсотки в розмірі 18 % річних у строк, зазначений у графіку погашення кредиту. Графік погашення кредиту викладається в нові редакції та є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. При порушенні позичальником строків сплати відсотків та строків погашення заборгованості сторони узгодили сплату неустойки та термін повернення кредиту.

Отже, з вказаного слідує, що сторони дійшли згоди про заміну первинного зобов`язання новим. Така заміна не припинила правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припинилася, виникло узгоджене ними нове зобов`язання.

Колегія суддів констатує, що нове зобов`язання пов`язує тих самих осіб, що і первісне, а сторони дійшли згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим. Крім того, нове зобов`язання вчиняється у формі двостороннього правочину, який відповідає вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання.

Про припинення первісного зобов`язання також свідчить намір сторін вчинити новацію, яка полягає у зміні валюти кредитування, визначенні суми боргу в гривні, зменшенні та анулюванні старих платежів, визначенні нової відсоткової ставки, нового строку та графіку погашення кредиту, неустойки та терміну повернення кредиту у разі порушення позичальником строків погашення кредиту.

Отже, має місце зміна змісту зобов`язання. Однак, незважаючи на таку новацію, позивач не зазначає, які саме умови додаткового договору було порушено, які саме платежі прострочив позичальник, яка саме заборгованість виникла у зв`язку з таким простроченням, а відповідно тільки посилається ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка встановлює обов`язок позичальника сплатити суму боргу на загальних підставах з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Водночас, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України є загальними та передбачають обов`язок позичальника сплати відсотки, якщо зобов`язання є припиненим, однак не виконаним, а також за умови, що у договорі не визначено розміру процентів, що підлягають сплаті відповідно до укладеного між сторонами договору.

У даному випадку у новій угоді чітко визначено валюта кредитування (гривня), сума боргу, відсоткова ставка (18 %), строки та графік погашення кредиту, а також неустойка у випадку порушення позичальником строків сплати відсотків по кредиту, отже позовні вимоги банку із зазначених у позовній заяві правових підстав задоволені бути не можуть.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позичальника ОСОБА_1 адвокат Пархоменко М. В. зазначив, що платежі по кредитному договору вносяться ними належним чином згідно нового графіка, визначеного у додатковій угоді. При цьому, загальна сума сплачених платежів з 14.04.2016 року по 20.04.2022 року складає 824 921, 28 грн., що не відповідає даним, наданим банком при зверненні до суду. Зобов`язання за кредитним договором виконується позичальником на умовах, визначених банком, щодо графіку погашення кредиту та сплати відсотків за його користування у розмірі 18 % річних. Нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних є особливою мірою відповідальності боржника від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсацією за користування чужими коштами у випадку, якщо б відсотки та штрафні санкції не були визначені умовами укладеного між сторонами додаткового кредитного договору.

За цих обставин колегія прийшла до висновку, що рішення місцевого суду слід змінити в частині правового обґрунтування.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року змінити в частині правового обґрунтування. В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: