Ухвала

29 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 203/268/22

провадження № 61-13265ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання нарахувати та сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2022 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - Товариство) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у цій справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) оскаржувана постанова Дніпровського апеляційного суду прийнята 10 листопада 2022 року, дата складання повного тексту постанови не зазначена, зареєстрована у ЄДРСР - 10 листопада 2022 року, оприлюднена - 11 листопада 2022 року. Касаційна скарга подана 28 грудня 2022 року.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якому зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано представником Товариства в канцелярії апеляційного суду 26 грудня 2022 року. На підтвердження зазначеного надано копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року з відповідною відміткою про дату виготовлення такої на звороті (26 грудня 2022 року).

Вирішуючи клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Додана до касаційної скарги копія постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року з відповідною відміткою про дату виготовлення такої на звороті (26 грудня 2022 року) не є беззаперечним доказом отримання представником Товариства повного тексту оскаржуваного судового рішення у цей день, оскільки зі змісту цього документа неможливо встановити, що суд апеляційної інстанції не вручав заявнику або його представникові копію оскаржуваного рішення та ним не отримано копію оскаржуваного рішення раніше у інший спосіб. Доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, також не надано.

Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції, зокрема, у виді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи немає доказів своєчасного направлення апеляційним судом копії оскаржуваного рішення поштовим зв`язком або про вручення заявнику копії судового рішення у приміщенні суду.

Таким чином, Товариству необхідно надати суду докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. Такими доказами можуть бути довідка із суду, поштового відділення зв`язку, копії матеріалів справи тощо.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що касаційна скарга, відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для подання нового клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом, оскільки Товариством не надано доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 481,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що Товариством оскаржуються судові рішення, якими задоволено вимогу немайнового характеру (визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи) та частково задоволено вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 28 350,66 грн). 1 відсоток ціни позову в частині вимоги майнового характеру є меншим 0,4 розміру прожиткового мінімуму, а тому, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у фіксованому розмірі.

Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення становить 3 969,60 грн (1 984,80 грн + 1 984,80 грн):

1 984,80 грн (2 481,00 грн ? 0,4 ? 200 %) - вимога майнового характеру;

1 984,80 грн (2 481,00 грн ? 0,4 ? 200 %) - вимога немайнового характеру.

Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без руху та надати для усунення зазначених недоліків строк до 27 січня 2023 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо у зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, не наведе поважних причин пропуску строку касаційного оскарження та не надасть докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак