Провадження 6/201/196/2022
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Ковтун К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі подання приватного виконавця виконавчого округу Матвійчук Наталії Євгенївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник зазначила, що 05.08.2021 року постановою відкрито виконавче провадження № 66413292 з примусового виконання виконавчого листа № 263/16128/19, виданого 05.02.2021 Жовтневим районним суд м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики в сумі 369 391,83 грн, з яких основна сума боргу 364 095, 00 грн, 3% річних 5 296, 83 грн.

05.08.2021 року постановою відкрито виконавче провадження № 66413496 з примусового виконання виконавчого листа № 263/16128/19, виданого 05.02.2021 Жовтневим районним суд м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 2 693,87 грн.

05.08.2022 року постановою № 66413292 об`єднано виконавчі провадження № 66413292, № 66413496 у зведене виконавче провадження № 66413971.

05.08.2021 винесено постанову про арешт коштів у розмірі 409 894,27 грн та направлено її до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "Універсал Банк", АТ «ОКСІ Банк», АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК", ПАТ «Банк Восток», АТ "КРЕДОБАНК", АТ "ОТП Банк", АТ "АКБ "КОНКОРД, АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", АТ АКБ "Львів", АТ «ІДЕЯ БАНК», АТ "МетаБанк".

10.08.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ «ПУМБ» та АТ «Ощадбанк».

31.12.2021 винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника.

31.12.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено її до АТ «ОКСІ Банк», АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК", ПАТ «Банк Восток», АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", АТ АКБ "Львів", АТ "КРЕДОБАНК", АТ "ОТП Банк", АТ «ІДЕЯ БАНК», АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК», АТ «УКРСИББАНК», АТ «БАНК АВАНГАРД», АТ «АЛЬФА-БАНК».

У вищезазначених банках кошти боржника відсутні.

Відповідно до інформації МВС за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України в період з 05.08.2021 по:31.12.2021, та з 05.08.2021 по: 09.02.2022 відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Відповідно до листа ГУ ДМС у Донецькій області боржник документований паспортом громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_1 від 08.01.2014, строком дії до 08.01.2024, орган видачі 1435, паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 30.07.2018, строк дії до 30.07.2028, орган видачі 8034.

05.08.2021 на адресу боржника направлено документи виконавчого провадження та виклик до приватного виконавця на 26.08.2021, на який боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

31.12.2021 приватним виконавцем за адресою боржника надіслано повторний виклик до приватного виконавця на 27.01.2022, на який боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 статті 441 ЦПК України таке подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно з Розпорядженням Голови Верховного суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 розгляд справ, підсудних Жовтневому районному суду м.Маріуполя, здійснюється Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

В Єдиному реєстрі судових рішень наявні електронні примірники судових рішень Жовтневого районного суду м. Маріуполя.

Так, заочним рішенням 23.09.2019р. Жовтневого районного суду м. Маріуполя стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики в сумі 369 391,83 грн., з яких основна сума боргу 364 095,00, 3% річних 5296,83, а також судові витрати в сумі 2693,87 грн..

Також без участі боржника надалі вирішувалися окремі процесуальні питання (видача дублікату виконавчого листа).

05.08.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Матвійчук Н.Є. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики в сумі 369 391,83 грн, з яких основна сума боргу 364 095, 00 грн, 3% річних 5 296, 83 грн (а.с.10зв-11).

05.08.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Матвійчук Н.Є. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 2 693,87 грн (а.с.11зв-12).

05.08.2022р.приватним виконавцем виконавчого округу Матвійчук Н.Є. постановою № 66413292 об`єднано виконавчі провадження № 66413292, № 66413496 у зведене виконавче провадження № 66413971 (а.с.12зв-13).

05.08.2021р., 10.08.2021, 31.12.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Матвійчук Н.Є. накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 (а.с.13зв-15, 17зв-20).

Виконавцем 10.01.2022р. встановлено, що боржника документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с.30зв), та отримано інформацію що в період з 05.08.2021 по:31.12.2021, та з 05.08.2021 по: 09.02.2022 відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону (а.с.24).

ДФС надала відповідь про те, що в боржника відсутні джерела доходу (а.с.25зв), про те, що він не перебуває на обліку в органах ДФС (а.с.25), про відсутність зареєстрованих за ним транспортних засобів (а.с.29-30).

05.08.2021, 31.12.2021р. виконавець здійснювала виклик боржника (а.с.21-23).

Приватний виконавець не подала суду жодних доказів отримання боржником зазначених викликів.

За пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчиненні дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2021р. державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66413292 та № 66413496, в яких зазначено, що боржнику слід подати декларацію про доходи та майно та здійснено його виклик.

05.08.2022 року постановою № 66413292 об`єднано виконавчі провадження № 66413292, № 66413496 у зведене виконавче провадження № 66413971.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Втручання у право фізичної особи боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст.441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну меті тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому, саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Підтверджень, того що боржник належним чином повідомлений про наявність судового рішення стосовно нього, а також про хід виконавчого провадження (направлення відповідних процесуальних документів) не надано.

Таким чином суд приходить до висновку, що зазначене не свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Крім того, виконавцем не заявлено обґрунтованих доводів та не надано докази, що заборона виїзду є дієвою мірою, завдяки якій буде повернення стягнення боргу, який би міг справедливо та виправдано обмежити права боржника задля забезпечення виконання судового рішення.

Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого листа, суд вважає, що подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 260-261, ст.441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева